Справа № 681/493/26
Провадження 2/681/663/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року  
Полонський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого – судді Горщара А.Г.
з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У квітні 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (надалі – Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором №1462362 про надання споживчого кредиту від 25.02.2024 у розмірі 15 750,00 грн, а також судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 662,40 грн та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 25.02.2024 між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1462362, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 500 грн, строком на 359 днів та зобов`язувався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
На підставі договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 Товариство набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №1462362 від 25.02.2024.
Взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим Товариство наділено правом грошової вимоги до відповідача. 
Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, однак відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором в загальному розмірі становить 15 750,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) – 1 500 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом – 11 362,50 грн, заборгованість по процентах, нарахованих позивачем за 57 календарних днів – 2 137,50 грн, штрафні санкції – 750,00 грн.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним договором та судові витрати. 
Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 22.04.2026 відкрито провадження у справі, яку постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи, за клопотанням позивача витребувано докази в АТ КБ «ПриватБанк», які надійшли до суду 11.05.2026.
Відповідачу копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 15.04.2026 цінним листом з описом вкладення.
ОСОБА_1 за зареєстрованою адресою місця проживання судом направлено копії ухвали про відкриття провадження по справі, конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з довідкою відділення АТ «Укрпошта» від 08.05.2026 про відсутність адресата за вказаною адресою, ознак, згідно з положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відправлення вважається врученим адресату. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України за згодою позивача проводить заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.
Встановлено, що 25.02.2024 між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір №1462362 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» (далі – Договір, кредитний договір) (а.с.23-27), відповідно до умов якого відповідач отримав у безготівковій формі грошові кошти у розмірі 1 500 грн, шляхом їх переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 , строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати відсотків кожні 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,50% на день (стандартна процентна ставка, що застосовується в межах строку кредиту), знижена процентна ставка 0,010% в день.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 90 465,53% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 13 702,21% річних (п. 1.9 договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 15 000,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 13 879,50 грн (п. 1.10. договору).
Даний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Т825».
Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до вказаного кредитного договору та підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Т825», доведено до відома ОСОБА_1 дати, види та розмір платежів за кредитом, реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту.
Згідно з умовами вищенаведеного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором.
Відповідач також ознайомився з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А335» Паспорт споживчого кредиту, зміст якого відповідає умовам укладеного кредитного договору (а.с.28-29).
ТОВ «Слон Кредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало для ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 1 500,00 грн шляхом перерахунку на банківську картку відповідача № НОМЕР_2 , що підтверджується даними листа ТОВ «Пейтек» вих.№20250114-960 від 14.01.2025 та листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260424/120223-БТ від 28.04.2026 про належність банківської картки та зарахування на неї вказаних коштів (а.с.48, 108). 
Відповідно до договору факторингу №24122024 від 24 грудня 2024 року, акту прийому-передачі реєстру боржників до вказаного договору, платіжної інструкції №6308 від 26.12.2024 про оплату відступлених прав вимог та витягу з реєстру боржників до договору №24122024 право вимоги за кредитним договором №1462362 перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст капітал»» у розмірі заборгованості 13 612,50 грн, яка складається з 1 500,00 грн – заборгованості за тілом кредиту, 11 362,50 грн – заборгованості за відсотками, 750,00 грн – заборгованості за пенею (а.с.52-63).
Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с.88).
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Слон Кредит», станом на 15.07.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором №1462362 становить 13 612,50 грн, яка складається з 1 500,00 грн - тіло кредиту, 11 362,50 грн – відсотки на дату продажу 24.12.2024, 750,00 грн – штраф/пеня (а.с.65).
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором, наданого ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», останнє продовжило нарахування відсотків за користування кредитом за період з 25.12.2024 до 19.02.2025 (57 календарних днів) за ставкою 2,5 % в день на суму кредиту 1 500,00 грн, розмір яких склав 2 137,50 грн (а.с.66).
Відповідно до вказаних розрахунків заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору №1462362 від 25.02.2024 не сплачена та складає в загальному розмірі 15 750,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) – 1 500 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом – 11 362,50 грн, заборгованість по процентах, нарахованих позивачем за 57 календарних днів – 2 137,50 грн, штрафні санкції – 750,00 грн.
Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого. 
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, ними, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
За положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу вимог ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).
З огляду на зазначене, суд вважає, що договір №1462362 від 25.02.2024 підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно з умовами договору.
Підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. 
Однак відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, кредитних коштів та процентів за користування ними не повернув.
Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника.
ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем вимог та наданих на їх підтвердження доказів, в тому числі і на підтвердження належного виконання ним зобов`язань за кредитним договором №1462362 від 25.02.2024.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 500,00 грн підлягають задоволенню.
Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами за укладеним з відповідачем кредитним договором суд виходить з такого.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування».
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
При цьому, згідно з п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Враховуючи наведене суд вважає, що розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом за Договором становить 7 582,50 грн, що складається з: 2 137,50 грн відсотки за період з 25.02.2024 по 21.04.2024 (1 500,00 грн тіло кредиту х 2,5 % х 57 днів), 2 700,00 грн відсотки за період з 22.04.2024 по 19.08.2024 (1 500,00 грн тіло кредиту х 1,5 % х 120 днів), 2 745,00 грн відсотки за період з 20.08.2024 по 19.02.2025 (1 500,00 грн тіло кредиту х 2,5 % х 183 дні), які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Перевіряючи правомірність нарахування заборгованості за штрафними санкціями за кредитним договором №1462362 від 25.02.2024 суд виходить з такого.
У розділі 6 Договору сторони погодили, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 225,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; у розмірі 16,50 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу.
Із зазначеного вище слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.
Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача 750,00 грн заборгованості по штрафних санкціях, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану.
На підставі зазначеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 9 082,50 грн.
Виходячи з часткового задоволення позовних вимог на 57,7% відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 536,20 грн (2 662,40 грн х 57,7 % /100%).
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. 
Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів.
Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Так, на підставі договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, заявки №18075 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 та ордеру від 10.04.2026 на представництво інтересів Товариства у Полонському районному суді Хмельницької у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 уповноважено адвоката Столітнього М.М. (а.с.67-70, 73-74). 
Адвокатом надано клієнту юридичні послуги, загальна вартість яких становить 10 000 грн та підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №18075, рахунком на оплату №18075-10/04-2026 від 10.04.2026 (а.с.71-72).
Отже, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову на 57,7% від заявлених вимог, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 5 770,00 грн (10 000 грн х 57,7 % /100%). витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованість за договором №1462362 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 25.02.2024 в сумі 9 082 (дев`ять тисяч вісімдесят дві) грн 50 коп., яка складається з: 1 500,00 грн – заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 7 582,50 грн - заборгованості за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн 20 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 770 (п`ять тисяч сімсот сімдесят) грн 00 коп.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», код в ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим. 2, м. Київ, поштовий індекс 03045.
Відповідач – ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя           А.Г. Горщар