ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/30206/21 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Грибан І.О.
судді:  Беспалов О.О.
Ключкович В.Ю.
за участі:
секретар с/з Кващук Т.А.
позивач ОСОБА_1 
пр-к відповідача Гаврилюк Я.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
У С Т А Н О В И В :

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.10.2022 у даній спраі адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві, які полягають у звільненні ОСОБА_1 з посади та податкової міліції у запас за пунктом 64 підпункту "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ 27 вересня 2021 року;
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у м. Києві від 23 вересня 2021 року №857-о «По особовому складу податкової міліції», в частині звільнення старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС майора податкової міліції ОСОБА_1 з посади та податкової міліції в запас на підставі підпункту "г" пункту 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;
- поновлено ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, з 27 вересня 2021 року;
- стягнуто із Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 149 047,29 грн. (сто сорок дев`ять тисяч сорок сім гривень двадцять дев`ять копійок).
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
- допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць у розмірі 11 824,79 грн. (одинадцять тисяч вісімсот двадцять чотири гривні сімдесят дев`ять копійок).
05.12.2022 Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчі листи №640/30206/21:
- про стягнення із Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 149 047,29 грн. (сто сорок дев`ять тисяч сорок сім гривень двадцять дев`ять копійок);
- про поновлення ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, з 27 вересня 2021 року.
Від позивача до суду першої інстанції надійшла заява у порядку ст. 383 КАС України, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність вчинену Головним управлінням ДФС у м. Києві в особі голови ліквідаційної комісії Головного управління ДФС у м. Києві щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року по справі №640/30206/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, з 27 вересня 2021 року;
- визнати протиправною бездіяльність вчинену Головним управлінням ДФС у м. Києві в особі голови ліквідаційної комісії Головного управління ДФС у м. Києві щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року по справі №640/30206/21 в частині стягнення з Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 149 047,29 грн. (сто сорок дев`ять тисяч сорок сім гривень двадцять дев`ять копійок);
- зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві в особі голови ліквідаційної комісії Головного управління ДФС у м. Києві вжити заходи щодо усунення порушень пункту 9 частини першої статті 129, статті 129-1 Конституції України шляхом поновлення ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві та внести відповідні записи у трудову книжку ОСОБА_1 та стягнення із Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 149 047,29 грн. (сто сорок дев`ять тисяч сорок сім гривень двадцять дев`ять копійок);
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України, - відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким його заяву подану в порядку ст. 383 КАС України задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головне управління Державної фіскальної служби України у місті Києві, попри набрання рішенням суду від 19.10.2022 у справі №640/30306/21 законної сили та відкриття виконавчого провадження ВП №№72437783, не нарахувало та не виплатило на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 149 047, 29 грн. та не поновлено ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування особливо важливих кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, з 27 вересня 2021 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29 квітня 2026 року.
Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Позивач вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві у судовому засіданні просив прийняти всебічне та обєктивне рішення.
У судове засідання відповідач- Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві не з`явився та явку уповноваженого представника до суду не забезпечив. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.
Керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.10.2022 адміністративний позов задоволено частково.
Рішення в апеляційному порядку не скаржувалося та набрало законної сили 18.11.2022.
05.12.2022 Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчі листи №640/30206/21:
- про стягнення із Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 149 047,29 грн. (сто сорок дев`ять тисяч сорок сім гривень двадцять дев`ять копійок);
- про поновлення ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, з 27 вересня 2021 року, які стягувачем пред`явлено до примусового виконання.
За наслідком проведених виконавчих дій державним виконавцем 14.08.2024 прийнято постанову ВП 72437783 про закінчення виконавчого провадження.
Разом з тим, рішення суду залишаеться не виконаним.
27.08.2024 позивачем подав заяву в порядку статті 383 КАС України, в якій вказує на протиправну бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві щодо невиконання судового рішення, що носить триваючий характер.
Постановляючи ухвалу про відмову в задооленні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів, що рішення суду не виконується саме внаслідок протиправних дій чи бездіяльності відповідача, а не з об`єктивних причин, пов`язаних із загальною процедурою виконання рішень та черговістю їх погашення. Зауважив, що надані позивачем доводи ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого умисного невиконання рішення, проте не містять жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт протиправної поведінки посадових осіб відповідача або перешкоджання виконанню рішення суду. За таких обставин суд першої інстанції зазначив, що підстав для висновку про протиправність дій ТУ ССО у м. Києві та Київській області не вбачає.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. 
Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». 
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.12.2021 у справі № 9901/235/20 зазначила, що із змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.
Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджується, що виконавчі листи від 05.12.2022 №640/30206/21 були пред`явлені до виконання 04.08.2023 та постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Т.О. від 04.08.2023 року по даному факту відкрито виконавче провадження за №72437783.
В ході примусового заходів щодо виконання рішення судуду, за допущену бездіяльність і невиконання вимог державного виконавця на боржника ГУ ДФС у м. Києві накладався штраф: 24.11.2023 - у розмірі 5100,00 грн.;10.02.2024 - у розмірі 10200,00 грн.
Також, державним виконавцем 24.04.2024 направлено повідомлення про вчинення посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві кримінального правопорушення на адресу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.
У зв`язку з неможливістю виконати судове рішення 14.08.2024 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №72437783.
Тобто, бездіяльність боржника обумовила стягувача звернутися в суд із заявою в порядку ст.383 КАС України.
Щодо визнання протиправною бездіяльність вчинену Головним управлінням ДФС у м. Києві в особі голови ліквідаційної комісії Головного управління ДФС у м. Києві щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року по справі №640/30206/21 в частині стягнення з Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 149 047,29 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Так, з матеріалів заяви вбачається, що боржником присуджені на користь стягувача кошти не виплачено у зв`язку з тим, що органами Державної казначейської служби України здійснюється погашення заборгованості за судовими рішеннями відповідно до черговості, визначеної бюджетним законодавством, а саме у першу чергу виконуються рішення щодо пенсійних і соціальних виплат, аліментів, відшкодування шкоди, завданої злочином або ушкодженням здоров`я тощо.
Водночас, колегія суддів акцентує увагу, що рішення суду у справі №640/30206/21 передбачає поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Тобто, спір у даній справі виник із приводу незаконного звільнення позивача зі служби, стосується проходження публічної служби, що за своєю правовою природою є різновидом трудових правовідносин.
Такі вимоги є типовими для трудових спорів і прямо випливають із факту незаконного звільнення особи. У той же час, середній заробіток за час вимушеного прогулу є способом відновлення порушеного права працівника (службовця) на працю та компенсацією втраченої заробітної плати.
Отже, рішення у цій справі не належить до категорії рішень щодо пенсійних чи соціальних виплат, аліментів або відшкодування шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, а є рішенням, пов`язаним із трудовими (службовими) правовідносинами.
Відповідно до встановленої черговості виконання судових рішень за рахунок бюджетних коштів, рішення, що випливають із трудових спорів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відноситься до другої черги задоволення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині відмови заяви в порядку статті 383 КАС України, оскільки позивачем не доведено, що рішення суду не виконується саме внаслідок протиправних дій чи бездіяльності відповідача, а не з об`єктивних причин, пов`язаних із загальною процедурою виконання рішень та черговістю їх погашення.
Щодо вимог про поновлення ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, з 27 вересня 2021 року, колегія суддів звертає увагу, що доказів того, що рішення суду у справі №640/30206/21 є виконаним, відповідач не надав ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції.
Доводів неможливості виконання рішення суду не навів та доказів не надав. Також, відповідач не оскаржував рішення суду першої інстанції, не порушував питання заміни боржника, або зміну порядку та способу виконання, що вказує протиправну пасивність та умисну бездіяльність щодо поновлення прав позивача на працю, та крім того перешкоджає в подальшвй реалізації таких прав та прав на пенсійне забезпечення, оскільки трудова книжка з відповідними записами про роботу позивачу не оформлена.
Таким чином, бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві в особі голови ліквідаційної комісії Головного управління ДФС у м. Києві щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року по справі №640/30206/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, з 27 вересня 2021 року, суперечить п. 9 ч. 1 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, відповідно до яких судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
При цьому як вже було зазначено вище, згідно ч. 6 ст. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 249 КАС України визначають, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
З урахуванням наведеного, а також з огляду на наявність у суду апеляційної інстанції повноважень на постановлення окремої ухвали, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення із постановленням окремої ухвали про визнання протиправною бездіяльності вчиненої Головним управлінням ДФС у м. Києві в особі голови ліквідаційної комісії Головного управління ДФС у м. Києві щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року по справі №640/30206/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, з 27 вересня 2021 року та зобов`язання Головного управління ДФС у м. Києві в особі голови ліквідаційної комісії Головного управління ДФС у м. Києві вжити заходи щодо усунення порушень пункту 9 частини першої статті 129, статті 129-1 Конституції України шляхом поновлення ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві та внести відповідні записи у трудову книжку ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково - ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти окрему ухвалу, якою зобов`язати суб`єкта владних повноважень усунути порушення закону.
Керуючись ст. ст. 14, 242-244, 249, 310, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 383 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково:
Ухвалити окрему ухвалу, якою:
- визнати протиправною бездіяльність вчинену Головним управлінням ДФС у м. Києві в особі голови ліквідаційної комісії Головного управління ДФС у м. Києві щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року по справі №640/30206/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, з 27 вересня 2021 року;
- зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві в особі голови ліквідаційної комісії Головного управління ДФС у м. Києві вжити заходи щодо усунення порушень пункту 9 частини першої статті 129, статті 129-1 Конституції України шляхом поновлення ОСОБА_1 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві та внести відповідні записи у трудову книжку ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві в особі голови ліквідаційної комісії Головного управління ДФС у м. Києві повідомити Шостий апеляційний адміністративний суд у місячний строк з дня отримання копії цієї постанови про вжиті заходи щодо усунення встановлених порушень.
В іншій частині заяви ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та в частині постановлення окремої ухвали може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович 

(повний текст постанови складено 07.05.2026р.)