Справа 688/6486/25 
№ 2/688/437/26 

Рішення 
Іменем України

06 травня 2026 року          м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: 
головуючого - судді Березюка О.Г.,
за участю секретаря судового засідання Антонюк І.І., 
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
1. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №2858592 від 25 січня 2022 у розмірі 27222,45 грн, що складається з: суми заборгованості по кредиту - 5999,99 грн, заборгованості по відсотках - 21222,46 грн, а також просило стягнути спалений судовий збір у сумі 2422,40.
В обґрунтування позову посилається на те, що 25 січня 2022 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2858592 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті ТОВ «Лінеура Україна» в мережі Інтернет https://credit7.ua/, ТОВ «Лінеура Україна» 25 січня 2022 року направило ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти договір №2858592 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору.
ТОВ «Лінеура Україна» направило 25 січня 2022 року 13:30:44 відповідачу через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 , який було зазначено нею у своїй анкеті в особистому кабінеті, одноразовий ідентифікатор Н957, котрий в свою чергу боржником було 25 січня 2022 року 13:31:23 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим вона прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №2858592 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на умовах визначених офертою.
Відповідно до умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в гривні в сумі 6000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99% на день.
ТОВ «Лінеура Україна», свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальник вказала при оформленні кредиту.
Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості
23 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу №01.02-25/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.
Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги за зобов`язанням ОСОБА_1 по вищевказаному договору.
Оскільки позичальник не виконала свої зобов`язання добровільно, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2858592 від 25 січня 2022 року у розмірі 27222,45 грн, що складається з: суми заборгованості по кредиту - 5999,99 грн, заборгованості по відсотках - 21222,46 грн.
Представник позивача Паладич А.О. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Представник відповідача Горщар Б.А. подав пояснення по справі, в яких зазначив, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступнх підстав. Матеріали справи не містять підтверджень фактичного перерахування кредитних коштів, вимоги позивача є непідтвердженими належними доказами. Не надано до суду первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт зменшення активів первісного кредитора (перерахування саме з його банківських рахунків або видачу готівки з каси, яка належала первісному кредитору) та зарахування коштів на банківський рахунок відповідача. Щодо переходу прав вимоги до позивача, то надані позивачем документи не містять повного реєстру боржників, не підтверджують передачу права вимоги саме за цим договором по відношенню до відповідача. Загальні витрати за кредитом не можуть перевищувати подвійну суму наданого кредиту. На думку відповідача, при отриманні 6000 грн максимальна допустима сума витрат має становити 12000 грн. За цих обставин заявлена позивачем вимога про стягнення 27222,45 грн явно є неспівмірною. Крім того, будь-які повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором відповідач не отримувала. На підтвердження наявності права вимоги до відповідача позивач додав до позовної заяви договір факторингу, укладений між ним та первісним кредитором. Водночас, договір не містить інформації про кредитні договори, за якими передається право вимоги, не містить даних про особу-боржника, щодо суми заборгованості та інші необхідні відомості для такого виду договору. Реєстр боржників №1 до договору факторингу не є належним чином засвідченим витягом чи копією оригінального реєстру прав вимоги, який мав би бути підписаний обома сторонами правочину. Позивач не довів наявність у нього права вимоги до відповідача у спірних правовідносинах. Стягнення вказаної позивачем заборгованості, що є предметом спору в цій справі, є безпідставним. Нараховані проценти у більш ніж три рази перевищують розмір основної заборгованості за кредитом, а тому умови кредитного договору в частині нарахування процентів у розмірі 21222,46 грнє несправедливими. Просив врозгляд справи проводити без участі відповідача та її представника. 
2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 20 січня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено до судового розгляду по суті на 16 лютого 2026 року, яке було відкладено на 10 березня 2026 року за клопотанням відповідача. 
10 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 23 березня 2026 року через неявку сторін у справі.
23 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 28 квітня 2026 року за клопотанням відповідача.
28 квітня 2026 року сторони не з`явилися. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Судом встановлено, що 25 січня 2022 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2858592 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті ТОВ «Лінеура Україна» в мережі Інтернет https://credit7.ua/, після чого ТОВ «Лінеура Україна» 25 січня 2022 року направило ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти договір №2858592 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору.
ТОВ «Лінеура Україна» направило 25 січня 2022 року 13:30:44 відповідачу через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 , який було зазначено нею у своїй анкеті в особистому кабінеті, одноразовий ідентифікатор Н957, котрий в свою чергу боржником було 25 січня 2022 року 13:31:23 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим вона прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №2858592 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на умовах визначених офертою.
ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 кредитні кошти на суму 6000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах строковості, зворотності, платності, строк кредиту - 360 днів, тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,99%, та нараховується в межах всього строку кредиту, знижена процентна ставка - 0,4% (п.п. 1.1-1.4).
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем на карту позичальника № НОМЕР_2 .
25 січня 2022 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ініціювало переказ коштів згідно договору №2858592 від 25 січня 2022 року безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується повідомленням №35786-0403 від 04 березня 2024 року.
За умовами цього договору відповідач зобов`язалася повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк.
Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошті згідно умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за вказаним договором.
23 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу №01.02-25/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги за зобов`язанням ОСОБА_1 по вищевказаному договору.
Оскільки позичальник не виконала свої зобов`язання добровільно, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2858592 від 25 січня 2022 року, яка згідно наданого розрахунку заборгованості становить 27222,45 грн, що складається з: суми заборгованості по кредиту - 5999,99 грн, заборгованості по відсотках - 21222,46 грн.
Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №2858592 від 25 січня 2022 року, паспортом споживчого кредиту; розрахунком заборгованості за кредитним договором №2858592 від 25 січня 2022 року; копією інформаційного повідомлення від 04 березня 2024 року №35786-0403; копією договору факторингу №01.02-25/23 від 23 травня 2023 року; копією реєстру прав вимог до договору факторингу .
4. Застосовані норми права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
5. Оцінка суду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.
ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, але такі кошти не були повернуті відповідачем. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору товариство надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 6000 грн, на умовах, передбачених договором, а відповідач зобов`язалася одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені кредитним договором. Отже, відповідач була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного кредитного договору.
Після укладення договору відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6000 грн, що підтверджується копією повідомлення №35786-0403 від 04 березня 2024 року. В подальшому відповідач не виконала свої зобов`язання в повному обсязі щодо повернення кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
23 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу №01.02-25/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги за зобов`язанням ОСОБА_1 по вищевказаному договору.
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №2858592 від 25 січня 2022 року у розмірі 27222,45 грн, що складається з: суми заборгованості по кредиту - 5999,99 грн, заборгованості по відсотках - 21222,46 грн.
6. Розподіл судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265, 279, 352 ЦПК України, ст.ст. 207, 512-516, 526, 530, 610, 611, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1054 ЦК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором №2858592 від 25 січня 2022 року у розмірі 27222 (двадцять сім тисяч двісті двадцять дві) гривні 45 копійок, з яких тіло кредиту - 5999,99 грн, проценти - 21222,46 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» 2422,40 грн судового збору.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи:
позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221);
представник позивача Паладич Аліна Олександрівна, РНОКПП НОМЕР_3 ;
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 31 січня 2003 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_5 ;
представник відповідача - адвокат Горщар Богдан Анатолійович, місцезнаходження: 30000, Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Соборності, 24, РНОКПП НОМЕР_6 . 

Суддя