ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/9915/26
провадження № 2/753/10998/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючої судді Маркєлової В.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
У С Т А Н О В И В :
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
Зміст позовних вимог, предмет та підстави позову
26.04.2026 Позивачка звернулася до суду з цим позовом. Позов обґрунтовано тим, що з 12 жовтня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, через різність характерів та поглядів зникло почуття кохання та поваги один до одного, вони перестали розуміти один одного, спільно вирішувати основні питання життєдіяльності сім`ї, в них відсутнє взаєморозуміння, взаємна допомога та підтримка, внаслідок чого вони не підтримують подружні шлюбні відносини. Сторони фактично припинили подружні відносини, не мають наміру примиритися. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, примирення неможливе. Дитина проживає з Позивачкою, а Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини надає рідко і не на постійній основі.
Просить суд розірвати шлюб та стягнути з Відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент здійснення виплати, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
12.10.2011 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьками якого є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .
Сторони та їх спільна неповнолітня дитина зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
ОЦІНКА СУДУ
Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення.
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Суд враховує висновок про застосування норми статті 111 СК України, викладений у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 456/848/16, що за змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.
З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому слід розірвати шлюб.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів.
Позивач звернулась із позовом до суду 26.04.2026 та просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент здійснення виплати.
Відповідно до ст. 183 та 184 СК України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Оскільки Сімейним кодексом України передбачено визначення аліментів або у твердій грошовій сумі або частці від заробітку (доходу), враховуючи принцип диспозитивності (який означає, сторони вільно розпоряджаються своїми процесуальними правами, зокрема, позивачка вправі обрати, як їй формулювати позовну вимогу), враховуючи, що позивачка просить суд стягнути аліменти «у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент здійснення виплати», суд тлумачить (розцінює) цю вимогу як визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі встановленого станом на дату подання позову до суду (26.04.2026) розмірі мінімальної заробітньої плати - 8 647,00 гривень.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 1 січня 2026 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8 647,00 гривень.
Отже суд розглядає заявлену позивачем вимогу як стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 8 647,00 грн, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Статтею 51 Конституції України, частиною другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.
Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). 
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. 
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України). 
Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частина друга статті 184 СК України). 
Отже, за загальним правилом, спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені у частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (пункт 55 постанови Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 672/186/24).
Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, наведені у статті 182 СК України. 
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Частиною другою цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2026 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років 3512 грн. 
Станом на 2026 рік мінімальний гарантований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років становить 1 756,00 грн (50% від 3512,00 грн), а мінімальний рекомендований розмір 3512 грн. 
Конструкція «необхідний і достатній розмір аліментів» охоплює не лише фізичне утримання, а й забезпечення соціального та інтелектуального розвитку дитини, виходячи з рівня життя, який вона мала б за спільного проживання батьків (постанова Верховного Суду від 15.10.2025 у справі № 686/28590/23). 
Позивачка просить стягнути аліменти у розмірі 8 647,00 грн на одну неповнолітню дитину.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Незважаючи на те, що потреби дітей є пріоритетними, розмір аліментів не може визначатися судом довільно. Суд зобов`язаний забезпечити справедливий баланс між реальними та доведеними потребами дітей та об`єктивними матеріальними можливостями платника.
Позивачка самостійно не надала Суду доказів достатності заробітку (доходу) платника аліментів для сплати аліментів у заявленому нею розмірі - 8 647,00 грн щомісяця. 
Водночас, Відповідач також не скористався своїм правом подати заперечення щодо наведених Позивачкою обставин та правових підстав позову, із посиланням на відповідні докази. Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження джерела походження коштів, за рахунок яких він здійснює своє життєзабезпечення, що унеможливлює врахування судом його офіційного матеріального становища як показника спроможності сплачувати аліменти у заявленому Позивачкою розмірі.
Враховуючи, що:
1) Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України)
2) Позивачка у позовній заяві обґрунтовує майновий стан Відповідача формулюванням «відомо, що відповідач станом на дату подання позовної заяви працює в ТОВ «Стейт Глобал» та має постійний дохід у розмірі від 60 000,00 грн; інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати», 
з огляду на предмет спору (стягнення аліментів на неповнолітню дитину) та необхідність захисту найкращих інтересів дитини, Суд вжив заходів для перевірки майнового стану Відповідача - платника аліментів для чого за допомогою ЄСІТС сформував та подав до Державної податкової служби України в електронній формі запит щодо нарахованих фізичній особі, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також загальну суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2025 - 2026 роки.
Згідно з відповіддю про отримані доходи та утримані податки за період з 2 кварталу 2025 року по 3 квартал 2026 року, ОСОБА_2 у 2025 році отримував доходи від ТОВ «БРІЗІ» у розмірі 8 742,22 грн, доходи самозайнятої особи від ОСББ «ВОЛОДИМИРСЬКА, №49А» у розмірі 7 350,00 грн, а також задекларував дохід платника єдиного податку в розмірі 102 350,00 грн. 
У період з жовтня 2025 року по лютий 2026 року Відповідач отримував заробітну плату від ТОВ «МЕДІА ГРУПА ЛОКОМОТИВ» у розмірі від 44 156,53 грн до 60 000,00 грн щомісяця. У березні та квітні 2026 року Відповідач отримував заробітну плату від ТОВ «СТЕЙТ ГЛОБАЛ» у розмірі 60 000,00 грн та 65 000,00 грн відповідно. 
Відповідач також регулярно отримував додаткове благо та інші доходи від банківських установ (АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «ПУМБ»).
Отже, Суд установив, що Відповідач працевлаштований у ТОВ «МЕДІА ГРУПА ЛОКОМОТИВ» та ТОВ «СТЕЙТ ГЛОБАЛ», отримував стабільну заробітну плату за період з січня по квітень 2026 року у розмірі від 60 000,00 грн до 65 000,00 грн щомісяця, а також задекларував дохід платника єдиного податку в розмірі 102 350,00 грн за період з 2 кварталу 2025 року по 3 квартал 2026 року. Зазначений розмір аліментів (8 647,00 грн) становить приблизно 1/7 частки від щомісячного доходу Відповідача. 
За таких умов, урахувавши обставини, визначені у статті 182 СК України, а саме - що Відповідач офіційно працевлаштований, відсутність у матеріалах справи доказів наявності у Відповідача інших осіб на утриманні, інвалідності або інших об`єктивних перешкод для сплати аліментів у заявленому розмірі, матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому, зокрема починаючи з 26.04.2026 (дати подання позову), сплачувати аліменти у заявленому розмірі, Суд вважає вимоги позову обґрунтованими та визначає розмір аліментів у твердій грошової сумі у розмірі 8 647,00 грн, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, що забезпечить баланс між потребами дитини та об`єктивно наявними матеріальними можливостями Відповідача. 
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.
Водночас розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанова Верховного Суду від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво18). 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
Позивач за звернення до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу сплатила судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. 
Оскільки позовну вимогу про розірвання шлюбу задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складається з судового збору у розмірі 1 331,20 грн.
Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, рішення про стягнення аліментів ухвалюється на користь позивачки, суд, відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1 331,20 грн у дохід держави.
Керуючись нормами ст. 10, 12, 81, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 12 жовтня 2011 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї,про що 12 жовтня 2011 року складено відповідний актовий запис за № 2370.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 647,00 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 26.04.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи та складено 23.06.2026.

Суддя В.М. Маркєлова