УХВАЛА

20 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 921/77/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Баранця О. М. - головуючого, Кондратової І. Д., Мамалуя О. О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Національної поліції в Тернопільській області
на постанову Західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Прядко О.В., Рима Т.Я., Манюка П.Т.
від 21.04.2026 (повний текст складено 21.04.2026)
у справі № 921/77/26
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" від 12.02.2026 (вх. № 90) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за договором про постачання електричної енергії № 20030429/771 від 19.11.2025 у розмірі 179 091,34 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" 12.02.2026 звернулось до Господарського суду Тернопільської області в порядку наказного провадження із заявою від 12.02.2026 про стягнення з боржника - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 20030429/771 від 19.11.2025 у розмірі 179 091,34 грн, з яких 178 944,26 грн заборгованості за спожиту активну електричну енергію за період з 01.12.2025 до 31.12.2025 та 147,08 грн 3 % річних, нарахованих з 31.01.2026 до 09.02.2026.
Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленої активної електричної енергії.
За результатами розгляду вищевказаної заяви Господарський суд Тернопільської області видав судовий наказ від 17.02.2026 у справі № 921/77/26 про стягнення з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" 178 944,26 грн боргу, 147,08 грн 3 % річних за договором про постачання електричної енергії № 20030429/771 від 19.11.2025 та 266,24 грн судового збору.
06.03.2026 до Господарського суду Тернопільської області від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшла заява (вx. № 1818 від 09.03.2026) про скасування судового наказу від 17.02.2026, яку обґрунтовано тим, що заявлена до стягнення сума заборгованості не відповідає умовам (ціні) договору, оскільки ціна за 1 кВт/год (9,140220 грн) електричної енергії, що зазначена в рахунку №A20030429, не відповідає ціні, визначеній сторонами у додатковій угоді № 1 (9,080148 грн), тобто є вищою, що у свою чергу створює переплату та додаткове фінансове навантаження на державний орган, яким є ГУНП в Тернопільській області, а вимога про стягнення 3% річних є похідною від вимоги про стягнення основного боргу і в умовах воєнного стану та участі боржника у стримуванні збройної агресії нападника однозначно негативно відіб`ється на майновому становищі державного органу та ускладнить виконання покладених на нього завдань.
Поряд із цим боржник у заяві від 06.03.2026 (вх. № 1818-1 від 09.03.2026) просив відстрочити сплату судового збору за подання заяви про скасування судового наказу Господарського суду Тернопільської області від 17.02.2026 до ухвалення рішення у справі № 921/77/26, звертаючись до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 21.01.2026 у справі № 925/1293/19, та посилаючись на фактичну відсутність фінансової можливості здійснити оплату судового збору, позаяк є державним органом, фінансування якого здійснюється з державного бюджету і на даний час є недостатнім, що у свою чергу не може бути перешкодою для захисту прав ГУНП в Тернопільській області у судовому порядку.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2026 у справі № 921/77/26 у задоволенні клопотання без номера від 06.03.2026 (вх.№1818-1 від 09.03.2026) Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі - відмовлено; повернуто Головному управлінню Національної поліції в Тернопільській області заяву без номера від 06.03.2026 (вх.№1818 від 09.03.2026) про скасування судового наказу з доданими до неї документами.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 у справі № 921/77/26 ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2026 у справі № 921/77/26 залишено без змін.
15.05.2026 Головне управління Національної поліції в Тернопільській області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 у справі № 921/77/26. Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження; про відстрочення сплати судового збору; про призупинення дії судового наказу Господарського суду Тернопільської області від 30.01.2025 по справі № 921/77/26.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а саме ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та допущено порушення норм процесуального права ст. 73,76-79, 86 ГПК України. ГУНП в Тернопільській області є державним органом, який фінансується з державного бюджету, однак фінансування на даний час є недостатнім. На час подання заяви про скасування наказу 06.03.2026 на рахунках ГУНП в Тернопільській області не було коштів для сплати належної суми судового збору, а тому виникла необхідність у відстроченні сплати судового збору. На підтвердження відсутності фінансування відповідачем до заяви було долучено копію листа УФЗБО № 27765-2026 від 06.03.2026 (681323).
Склад колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду визначено відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2026 (головуючий суддя - Баранець О.М., судді Кролевець О.А., Мамалуй О.О.).
Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 18.05.2026 № 32.2-01/643 у зв`язку із відпусткою судді Кролевець О.А., відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11 листопада 2024 року № 39, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 921/77/26.
Склад колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду визначено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2026 (головуючий суддя - Баранець О.М., судді Кондратова І.Д., Мамалуй О.О.).
Перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою слід відмовити, з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до вимог частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).
Відповідно до частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Предметом апеляційного перегляду в постанові від 21.04.2026 була ухвала суду першої інстанції від 11.03.2026 про повернення Головному управлінню Національної поліції в Тернопільській області заяви про скасування судового наказу на підставі ч. 6 ст. 157 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує сплату судового збору, та відмову заявнику у відстроченні сплати судового збору.
Ухвала суду першої інстанції від 11.03.2026 мотивована тим, що Головне управління Національної поліції в Тернопільській області не відноситься до переліку осіб, зазначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір", а наведені заявником підстави для звільнення від сплати судового збору не передбачені вказаною нормою; у даному випадку предметом заяви є стягнення боргу за договором, а вимоги не стосуються захисту соціальних, трудових, сімейних, житлових прав тощо. Окрім того, розмір судового збору для оплати заяви про скасування судового наказу не може розцінюватися як непосильний, оскільки такий - 133,12 грн (3328,00грн х 0,05 х 0,8) є незначним, а тому доводи щодо відсутності фінансування з державного бюджету не можуть бути взяті до уваги як обґрунтовані, оскільки не відповідають обставинам даної справи та не підтверджені документально.
Враховуючи, що боржник, всупереч вимогам ч. 5 ст. 157 Господарського процесуального кодексу України, не надав до заяви доказів на підтвердження сплати судового збору у розмірі 133,12 грн, суд першої інстанції в ухвалі від 11.03.2026 дійшов висновку про повернення заяви про скасування судового наказу на підставі ч. 6 ст. 157 Господарського процесуального кодексу України та роз`яснив, що повернення не позбавляє особу права після сплати судового збору повторно звернутися з такою заявою в межах встановленого законом строку.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір".
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або
2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або
4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.
Отже, у розумінні приписів ст. 8 Закону України "Про судовий збір", відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати можуть мати місце за наявності виключних обставин.
У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.01.2026 у справі № 925/1293/19 (на яку також посилається скаржник) наголошує, що висновок судів про неможливість застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI до юридичних осіб без додаткового аналізу обставин конкретної справи - за висновками ЄСПЛ - не відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки пропорційність обмеження доступу до суду має оцінюватися індивідуально з урахуванням фактичної можливості сплатити збір та наслідків відмови у такому доступі для права на судовий захист. Характер порушення, встановленого ЄСПЛ (обмеження доступу до суду через непосильний судовий збір без оцінки майнового стану юридичної особи), ставить під сумнів результат національного провадження в частині повернення позовної заяви.
У ст. 129 Конституції України та ст. 42 ГПК України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб`єктів господарювання та громадян поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими шляхом відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.
Суд першої інстанції відмовив Головному управлінню Національної поліції в Тернопільській області у відстроченні сплати судового збору з мотивів, що ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачає таку можливість виключно для фізичних осіб за наявності відповідних умов або до юридичних осіб за наявності майнового критерію, але тільки у визначених п. 3 ч. 1 цієї статті справах. Поряд із цим суд першої інстанції відхилив доводи боржника щодо відсутності фінансування з державного бюджету, оскільки встановив, що такі не відповідають обставинам справи та не підтверджені документально.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Колегія суддів зазначає, що застосування приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, як норми процесуального права, має загальний (універсальний, абсолютний) характер для усіх справ. Обов`язком суду при розгляді справи є саме дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності, безпосередності дослідження наявних у справі доказів, тобто з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих і наявних у справі доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Саме чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 21.04.2026, дослідивши та оцінивши наданий боржником лист УФЗБО № 27765-2026 від 06.03.2026 (681323), із дотриманням вимог статей 73, 76-79, 86 ГПК України, дійшла висновку, що такий не є належним і достатнім доказом відсутності фактичної фінансової можливості боржника - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області сплатити судовий збір у розмірі 133,12 грн протягом п`ятнадцятиденного строку, встановленого ч. 1 ст. 157 ГПК України для подання заяви про скасування судового наказу. Сам лише факт того, що Головне управління Національної поліції в Тернопільській області є органом державної влади, який фінансується з державного бюджету, з посиланням на відсутність коштів для сплати судового збору станом на 06.03.2026, не може бути беззаперечною підставою для відстрочення сплати судового збору у даному випадку. 
За наведеного, колегія суддів дійшла правомірного висновку, що неповне мотивування судом першої інстанції правових підстав відмови у відстроченні сплати судового збору в оскаржуваній ухвалі від 11.03.2026 не вплинуло на правильність кінцевого процесуального рішення щодо повернення заяви про скасування судового наказу.
Також, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові дійшов висновку, що рішення місцевого господарського суду щодо повернення заяви про скасування судового наказу, з огляду на відмову у відстроченні сплати судового збору до моменту ухвалення рішення у справі № 921/77/26, не є непропорційним чи непосильним обмеженням права боржника на доступ до суду. З огляду на приписи п. 3 ч. 5 ст. 157, ч. 2 ст. 158, ст. 119 ГПК України, колегія суддів суду апеляційної інстанції правомірно зазначила, що боржник - Головне управління Національної поліції в Тернопільській області не позбавлений права після сплати судового збору повторно звернутися із заявою про скасування судового наказу та клопотанням про поновлення пропущеного строку, встановленого ч. 1 ст. 157 цього Кодексу, що, в свою чергу, було роз`яснено судом першої інстанції у мотивувальній частині ухвали від 11.03.2026 про повернення заяви про скасування судового наказу.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції з дотриманням норм права в оскаржуваній постанові від 21.04.2026 залишив без змін ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2026 у справі № 921/77/26 про відмову у задоволенні клопотання без номера від 06.03.2026 (вх.№1818-1 від 09.03.2026) Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі та про повернення Головному управлінню Національної поліції в Тернопільській області заяви без номера від 06.03.2026 (вх.№1818 від 09.03.2026) про скасування судового наказу з доданими до неї документами. Ця ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а заявник не позбавлений права та можливості звернутись до суду першої інстанції із новою заявою про скасування судового наказу та клопотанням про поновлення пропущеного строку, передбаченого ч. 1 ст. 157 Господарського процесуального кодексу України. 
Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування ним норм права.
З огляду на зазначене, правильне застосування Західним апеляційним господарським судом норм Господарського процесуального кодексу України та статті 8 Закону України "Про судовий збір" при прийняті постанови від 21.04.2026 про залишення без змін ухвали Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2026 у справі № 921/77/26 про відмову у задоволенні клопотання без номера від 06.03.2026 (вх.№1818-1 від 09.03.2026) Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі та про повернення Головному управлінню Національної поліції в Тернопільській області заяви без номера від 06.03.2026 (вх.№1818 від 09.03.2026) про скасування судового наказу з доданими до неї документами на підставі ч. 6 ст. 157 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує сплату судового збору, є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм, а отже касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 у справі № 921/77/26 є необґрунтованою.
Частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 921/77/26 за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 на підставі ч. 2 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України.
Як вже зазначалось, касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Тернопільській області містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження; про відстрочення сплати судового збору; про призупинення дії судового наказу Господарського суду Тернопільської області від 30.01.2025 по справі № 921/77/26.
Проте, оскільки Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 921/77/26 за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.04.2026, то розгляд зазначених клопотань судом касаційної інстанції не здійснюється. 
Керуючись статтями 234, 235, частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд,-
У Х В А Л И В:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 921/77/26 за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.04.2026.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді І. Кондратова

О. Мамалуй