Справа № 152/471/26
2/152/586/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

02 червня 2026 року          м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого – Войнаровського І.В.,
за участі:
секретаря – Дроган Н.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої дії адвокат Славінська Наталія Леонтіївна до Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання строку для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 ,
у с т а н о в и в:
26 березня 2026 року адвокат Славінська Н.Л., в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою доДжуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької областіпро визнання строку для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
Зазначила, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом майна померлої матері ОСОБА_3 , проживала із спадкодавицею за однією адресою на момент відкриття спадщини, та була обізнана про наявність заповіту своєї матері від 27.03.2001 року на ім`я онука, а її сина – ОСОБА_2 , тому своєчасно не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері, так як вважала, що спадщину оформлятиме спадкоємець за заповітом. ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3 не оформив, а 11.03.2026 року подав заяву до Шаргородської державної нотаріальної контори, згідно з якою повідомив, що спадщини не прийняв і на неї не претендує. Проте, нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого ст.1272 ЦК України. Відтак, вважає, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а її порушені права підлягають захисту шляхом подання вказаного позову, оскільки наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини за законом. ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Деребчин Шаргородського району Вінницької області в сім`ї ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Після укладення шлюбу з ОСОБА_6 , що мало місце 23 червня 1992 року, позивачці присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ». ІНФОРМАЦІЯ_2 матір позивача – ОСОБА_3 померла в с. Деребчин Шаргородського району Вінницької області у віці 51 рік. ОСОБА_3 на день смерті постійно проживала у АДРЕСА_1 , без реєстрації місця проживання, у власному будинку із своєю донькою ОСОБА_1 . Матері позивачки – ОСОБА_3 належить будинок в АДРЕСА_2 . 27 березня 2001 року матір позивачки – ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належить на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла сину позивачки – своєму онуку ОСОБА_2 . 11.03.2026 року спадкоємець ОСОБА_3 за заповітом від 27.03.2001 року ОСОБА_2 подав до Шаргородської державної нотаріальної контори заяву, в якій повідомив, що обізнаний зі змістом заповіту, посвідченого Деребчинською сільською радою 17.03.2001 року (по реєстру №36) від імені ОСОБА_3 , за яким вона все своє майно заповіла йому. Проте, він спадщини після смерті ОСОБА_3 не прийняв і на неї не претендує, звертатися до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не буде. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом є її донька – ОСОБА_1 , оскільки спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 спадщини не прийняв і на неї не претендує. Спадкові справи до майна померлої ОСОБА_3 не відкривалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Позивач ОСОБА_1 не подала вчасно нотаріусу чи уповноваженим особам відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки вважала, що спадщину згідно із заповітом матері у будь який час оформлятиме спадкоємець за заповітом – онук ОСОБА_3 , а її син ОСОБА_2 . Того факту, що ОСОБА_2 не оформив спадщини після смерті ОСОБА_3 і не бажає оформляти, позивачка не знала, оскільки син її про це не повідомляв, а заяву про відмову від прийняття та оформлення спадщини подав у компетентні органи лише 11.03.2026 року. Позивачка звернулася до державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Хлапоніна О.О. з метою оформлення спадщини після смерті матері за законом, проте, нотаріус 04.03.2026 року відмовив у оформленні спадщини, зсилаючись на пропуск строків для прийняття спадщини. При цьому, нотаріусом не береться до уваги довідка органу місцевого самоврядування від 24.02.2026 року про факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
З огляду на вищевикладене, представник позивачки просить визнати строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 пропущеним ОСОБА_1 з поважних причин та визначити їй додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_3 , – в три місяці, починаючи з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили.
Ухвалою суду від 26 березня 2026 року цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.38).
Ухвалою суду від 28 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.58).
В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, однак 01 червня 2026 року від представника позивачки – адвоката Славінської Н.Л. до суду надійшла заява, в якій вона просить провести розгляд справи у судовому засіданні 02 червня 2026 року, у відсутності позивачки та її представника (а.с.59). 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак 24 квітня 2026 року від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій вона повідомляє, що Джуринська сільська рада не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника сільської ради. При ухваленні рішення у справі покладається на розсуд суду (а.с.54).
Третя особа – ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак 03 квітня 2026 року подав до суду письмові пояснення, в яких він вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 вважає обргунтованими та визнає у повному обсязі з огляду на таке: його бабуся ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті залишила заповітне розпорядження від 27 березня 2001 року, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належить на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла йому. Зміст заповіту йому відомий та зрозумілий. Разом з тим, спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 він не прийняв і на неї не претендує, звертатися до суду з метою встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не буде, про що подав до Шаргородської нотаріальної контори заяву від 11 березня 2026 року. Не заперечує, щоб його матір ОСОБА_1 , яка постійно проживала зі ОСОБА_3 , прийняла та оформила спадщину після смерті останньої. Не заперечу. щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. ОСОБА_2 просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розгляд справи здійснювати у його відсутності (а.с.42)..
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із такого.
Відповідно до копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.03.2026 року №84372107, спадкові справи до майна померлої ОСОБА_3 не відкривалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.8).
Згідно з копією витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №84372118 від 04 березня 2026 року, ОСОБА_3 залишила заповіт, який посвідчений 20 лютого 2006 року Деребчинською сільською радою Шаргородського району Вінницької області (а.с.9).
Відповідно до копії довідки №4 від 06 січня 2023 року, виданої Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, згідно рішення Шаргородської районної ради №244 від 22 жовтня 1987 року, житловий будинок в АДРЕСА_1 , належить померлі ОСОБА_3 (а.с.12).
Згідно з копією довідки №27 від 24 лютого 2026 року, виданої Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала без реєстрації у власному будинку із своєю дочкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , більше 20 років та вели спільне господарство в АДРЕСА_1 (а.с.13).
Відповідно до копії довідки №148 від 29 вересня 2025 року, виданої Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_3 . Згідно запису у по господарській книзі №6, особовий рахунок № НОМЕР_1 на день смерті разом з померлою проживав та був зареєстрований племінний – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14).
Згідно з копією заповіту від 27 березня 2001 року, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все її майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося в взагалі все, те що її буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму внукові ОСОБА_2 (а.с.15).
Відповідно до копії заяви від 11 березня 2026 року, ОСОБА_2 подав до Шаргородської державної нотаріальної контори заяву, в якій вказав, що спадщини після смерті ОСОБА_3 не прийняв і на неї не претендує (а.с.16).
Постановою державного нотаріуса Шаргородського державної нотаріальної контори Вінницької області Хлапоніна О.О. №117/02-31 від 04 березня 2026 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстави пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.21).
Згідно з копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 29 серпня 1991 року, ОСОБА_3 належить жилий будинок в АДРЕСА_2 , на підставі рішення виконкому Шаргородської районної ради народних депутатів №244 від 22 жовтня 1987 року (а.с.23).
Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Деребчин Шаргородського району Вінницької області. Її батьком записаний ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_3 (а.с.24).
Згідно з копією свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Деребчин Шаргородського району Вінницької області (а.с.26).
Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 23 червня 1992 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_7 » (а.с.27).
Згідно з копією довідки №381 від 20 жовтня 2025 року, виданої КП «Могилів – Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», згідно з архівних даних житловий будинок по АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право власності, виданого Деребчинською сільською радою, 29 серпня 1991 року , на підставі рішення №244 від 22 жовтня 1987 року (а.с.34). 
Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 з поважних причин.
Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані зі спадкуванням, які регулюються Цивільним кодексом України (далі – ЦК України).
Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Згідно із частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на викладене, суд вважає поважною та обґрунтованою причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , з огляду на це, на переконання суду, позивачці слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю в три місяці, який слід відраховувати з дня набрання рішенням суду законної сили.
Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про повне задоволення позову.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 247, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі статей 1220, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд, 
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої дії адвокат Славінська Наталія Леонтіївна до Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання строку для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 – задовольнити повністю.
Визнати строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 пропущеним ОСОБА_1 з поважних причин та визначити їй додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_3 , тривалістю три місяці, починаючи з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя    І.В. Войнаровський