ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області

Справа №477/1017/26
Провадження №3/477/472/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року місто Миколаїв
Суддя Вітовського районного суду Миколаївської області Саукова А. А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за частиною 1 статті 164 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА:
На адресу суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 КУпАП.
Відповідно до протоколу серії ПП016019 від 30 квітня 2026 року, 30 квітня 2026 року о 15-27 годині біля с. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області на 262 км автодороги Н-11 Дніпро-Миколаїв (через м. Кривий Ріг) здійснював господарську діяльність з перевезення вантажів згідно товарно-транспортної накладної №111735 від 30.04.2026 року спеціалізованим вантажним тягачем марки SCANIA з реєстраційним номером НОМЕР_1 разом із напівпричепом контейнеровозом марки RENDERS з реєстраційним номером НОМЕР_2 без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання, визначених ч.2 ст. 19, ч. 1 ст. 58 Господарського Кодексу України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП України
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, щодо протоколу заперечував, пояснив, що господарську діяльність не здійснював. Просив закрити провадження у справі.
Відповідно до статті 268 КУпАП, присутність особи під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене положеннями статті 164 КУпАП, не є обов`язковою.
Зважаючи на викладені обставини, суд відповідно до вимог частини першої статті 268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених статтями 1, 245 КУпАП, та розгляду справи в межах строків, які передбачені статтею 38 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У відповідності до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, слід з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.251КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та ін.
За змістом частини першої статті 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, визнаються адміністративними правопорушеннями та тягнуть за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.
Об`єктом правопорушень, передбачених частиною першою статті 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.
Визначення господарської діяльності міститься, зокрема, у Господарському кодексі України.
Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 ГК України).
Згідно зі статтею 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.
Отже, незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється самостійно (ініціативно) та систематично.
Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець (стаття 58 ГК України).
За відсутності в діяльності особи ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.
Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 164 КУпАП, при встановленні об`єктивної сторони складу правопорушення, яке полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, з`ясуванню підлягають як факти здійснення реалізації продукції (виконання робіт чи надання послуг) особою без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше разів), її самостійність та ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.
В протоколі про адміністративне правопорушення ПП016019 від 30 квітня 2026 року, 30 квітня 2026 року о 15-27 годині біля с. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області на 262 км автодороги Н-11 Дніпро-Миколаїв (через м. Кривий Ріг) здійснював господарську діяльність з перевезення вантажів згідно товарно-транспортної накладної №111735 від 30.04.2026 року спеціалізованим вантажним тягачем марки SCANIA з реєстраційним номером НОМЕР_1 разом із напівпричепом контейнеровозом марки RENDERS з реєстраційним номером НОМЕР_2 без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання, визначених ч.2 ст. 19, ч. 1 ст. 58 Господарського Кодексу України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП України.
До протоколу також додано копію товарно транспортної накладної №11735, довідку про результати здійснення габаритного-вагового контролю, документи, фототаблиці та диск з відеозаписом.
Суд звертає увагу, що відповідно до доданих документів, ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу вантажного тягача марки SCANIA з реєстраційним номером НОМЕР_1 разом із напівпричепом контейнеровозом марки RENDERS з реєстраційним номером НОМЕР_2 .
Окрім цього, доданий відеозапис не містить будь якої інформації, щодо обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. 
З відеозапису вбачається, що події на відео відбувались 28 квітня 2026 року, коли відповідно до протоколу – 30 квітня 2026 року.
Крім цього, на відео відсутній звук, але з відрізків відео можна зрозуміти, що транспортний засіб відрізняється від зазначеного в протоколі, а інспектори спілкуються з водієм транспортного засобу, який не стосується протоколу про адміністративне правопорушення ПП016019.
Таким чином, долучений відеозапис стосується зовсім іншої людини та подій, тому не підтверджує обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а отже не може бути визнаний належним доказом.
Суб`єктами господарювання визнаються зареєстровані в установленому законодавством порядку юридичні особи незалежно від їх організаційно-правових форм та форм власності (крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування), а також фізичні особи підприємці, які провадять господарську діяльність.
Аналогічна правова позиція щодо обставин, за яких дії особи можуть бути визнані підприємницькою діяльністю, була висловлена Верховним Судом України у п. 4 Постанови його Пленуму від 25.04.2003 р. №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності", де зазначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що під господарською діяльністю закон розуміє самостійну діяльність, яка здійснюється суб`єктами господарювання з метою отримання прибутку. Для зайняття господарською діяльністю фізичні особи зобов`язані зареєструватися як суб`єкти підприємницької діяльності.
Як вбачається зі змісту товарно-транспортної накладної №111735 від 30.04.2026 року, автомобільним перевізником даного вантажу ФОП « ОСОБА_2 »
ОСОБА_1 вказаний у даній накладній лише як водій, а не особа, що надає послуги з перевезення.
Тобто, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, він не може бути і суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, вважаю, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні ознаки адміністративного правопорушення, за вчинення якого наступає відповідальність відповідно до ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Керуючись статтями 247, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИЛА:
Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП, закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена через Вітовський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя   А. А. Саукова