ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №317/313/26 Головуючий в 1 інст. Каряка Д.О.
Провадження №33/807/578/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року      місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Снігура А.С. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 8 січня 2026 року о 02 год. 28 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , по трасі Н-08, біля с. Дніпрові Хвилі, АЗС «БРСМ», в Запорізькому районі, Запорізької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 6810» ARBF-0412. Результат тесту №1862 позитивний - 0,67 ‰. Водій з результатом згоден, від керування відсторонений. Тим самим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Снігур А.С., діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що винесена вона на підставі неправильного застосованих норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, а тому постанова є незаконною та необґрунтованою.
Наголошує, що судом першої інстанції залишено поза увагою та не надано належної правової оцінки обставинам, які зазначені в протоколі серії ЕПР1 № 561632 від 08.01.2026 року при викладених фактичних обставин правопорушення, зокрема щодо не зазначення місця вчинення правопорушення, оскільки траса HO8 має номер кілометра, а АЗС БРСМ - адресу місця знаходження, однак працівниками поліції місце вчинення правопорушення не встановлено. Також, не зазначено прізвище, ім`я та по батькові особи водія, стосовно якого складено протокол, а саме хто саме керував транспортним засобом автомобілем «Тойота Камрі», номерний знак НОМЕР_2 . 
Крім того вказав, що в протоколі невірно зазначено місце огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 за допомогою алкотестеру Драгер 6910, оскільки зазначено, що огляд проводився на місці зупинки, а фактично був проведений у відділі поліції по вул. Героїв 37 батальйону, 17 б м.Запоріжжя, де знаходився прилад алкотестер Драгер 6910. Разом із цим, протокол не містить номеру приладу, за допомогою якого проводився огляд на стан сп`яніння. 
Отже вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги відсутність у протоколі важливих ознак об`єктивної сторони правопорушення, а саме не встановлено місце вчинення правопорушення.
Стверджує, що судом першої інстанції при постановленні рішення не прийняті доводи клопотання щодо відсутності будь-яких належних та допустимих доказів, в тому числі запису з камери №4. Так, при постановленні рішення судом першої інстанції зазначено, що висновок про винуватість особи та наявність в його діях правопорушення прийнято на підставі оцінки сукупності доказів. При цьому, судом першої інстанції залишено поза увагою обставини, що докази, зокрема акт огляду на стан сп`яніння, зафіксовано на бодікамеру та до суду надано відеозапис з іншого пристрою, аніж вказаний в протоколі.
Звертає увагу, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи здійснений 08.01.2026 року на записуючий пристрій №DSJ-VP0014_000014, а не на камеру, номер якої зазначено в протоколі. Крім того, вказаний відеозапис не є безперервним, а отже не є належним та допустимим доказом. Внаслідок чого чек з роздруківки приладу «Драгер», Акт огляду та Направлення також є неналежними та недопустимими доказами, оскільки в них при викладенні фактичних даних, працівники поліції посилаються на невідомий відеозапис, який у встановленому порядку як доказ до суду не надавався.
У зв`язку із викладеним, просить скасувати постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 , провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ОСОБА_1 копія оскаржуваної постанови в день розгляду справи не вручалась, не повідомлявся ОСОБА_1 і про прийняте судом рішення, про накладення адміністративного стягнення, він дізнався від свого захисника 5 лютого 2026 року, після надходження захиснику в електронному кабінеті ЕСІТС тексту оскаржуваної постанови.
Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції ним пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважної причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 січня 2026 року.
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Снігура А.С. про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), наявність клопотання адвоката Снігура А.С. про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за їх відсутністю, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 8 січня 2026 року серії ЕПР1 № 561632 та визнаних судом доведеними підтверджується:
- актом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Результат огляду за допомогою технічного приладу Alkotest DRAGER 6810 – позитивний, 0, 67 проміле. З вказаним результатом  ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 3);
- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6810, тест № 1862, виготовленою 8 січня 2026 року о 02 год. 55 хв., якою підтверджується, що за результатами тестування у  ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю, який складає 0,67 % проміле. Відомості викладені в роздруківці,  ОСОБА_1 засвідчив особистим підписом (а.с.4). 
- відеозаписом події (а.с. 40).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у  ОСОБА_1 , працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, які зазначені в акті огляду водія.
Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.
Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність). Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).
Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ згаданої Інструкції.
Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводить поліцейський з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Вказані вимоги закону дотримані працівниками поліції.
Дослідженим суддею апеляційного суду відеозаписом, наявним в матеріалах справи, зафіксовано, як із дотриманням встановленого законом порядку поліцейськими проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810 за згодою  ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту – 0,67 проміле. З вказаним результатом  ОСОБА_1  погодився, що зафіксовано відеозаписом та засвідчено його власним підписом (а.с. 3).
На переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Доводи апелянта щодо неконкретизованого зазначення в протоколі місця вчинення правопорушення, зокрема певного кілометру траси або адреси АЗС, відсутність ПІБ особи, відносно якої складений протокол, невірне зазначення місця огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння слід відхилити, оскільки протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема в ньому зазначене місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, анкетні дані особи відносно якої складений протокол. Підпис ОСОБА_1 у п. 18 протоколу, яким він засвідчив, що зі змістом протоколу ознайомився, копію протоколу отримав, внесені про нього дані - правильні. Жодних заперечень щодо змісту складеного протоколу не зазначив.
Посилання сторони захисту на не безперервність долученого до справи відеозапису не є слушними, оскільки суддя апеляційного суду звертає увагу на те, що він є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 102, передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. 
На переконання судді апеляційного суду, наданий суду відеозапис, на якому зафіксовано встановлення обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, вчинені працівниками поліції об`єктивно доводить факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
На твердження сторони захисту про те, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи здійснений 8 січня 2026 року на записуючий пристрій №DSJ-VP0014_000014, а не на камеру, номер якої зазначено в протоколі, слід зазначити, що даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які безпосередньо відносяться до зазначеної у протоколі події та не містить ознак фальсифікації.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені в постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Снігуру Анатолію Степановичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу адвоката Снігура Анатолія Степановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 січня 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 317/313/26