УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/18502/25 Головуючий у 1-й інст. Костенко С. М. 
Номер провадження №33/4805/983/26
Категорія ч.1 ст.483 МК України Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі представника Житомирської митниці Кондратюка А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Пасенка В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника Житомирської митниці Кондратюка Андрія Володимировича на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2026 року, якою закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України за відсутністю складу правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2026 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України за відсутністю складу правопорушення.
З постанови суду вбачається, що 01.08.2025 Житомирською митницею отримано лист Департаменту Міжнародної взаємодії Державної митної служби України від 01.08.2025 № 26-02/26-04/7/1731, яким надіслано відповідь митних органів Литовської Республіки від 22.07.2025 за вих. № (1.50Mr./20-05)3BE-4536 (вх. Держмитслужби від 22.07.2025 №20338/11/26) на запит стосовно надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при ввезенні на митну територію України транспортного засобу марки RENAULT LAGUNA, номер кузова НОМЕР_1 .
У відповідності до інформації, наявної в АСМО «Інспектор», встановлено, що 05 квітня 2024 року в02 год. 57 хв., громадянка України ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 ) через пункт пропуску «Краківець – Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці, згідно документу контролю доставки, а саме електронної митної декларації (ЕМД) ІМЕЕ № 24UA101090003758U5 ввезла на митну територію України товар, а саме: легковий автомобіль RENAULT LAGUNA, номер кузова НОМЕР_1 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 .
У якості підстави для переміщення вказаного товару (легкового автомобіля) через митний кордон України громадянка України ОСОБА_1 подала митним органам України документи у тому числі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11.03.2024 № НОМЕР_4 та договір купівлі продажу від 02.04.2024 № б/н згідно заповнених граф якого продавець: ОСОБА_2 , (LT, MARIAMPOL, V. KUDIRCOS 95, 35940085477), покупець: ОСОБА_3 , ( АДРЕСА_1 ).
Вартість вищезазначеного транспортного засобу відповідно до договору купівлі продажу від 02.04.2024 № б/н становить 4600 євро.
05.04.2024 до митного поста «Новоград-Волинський» Житомирської митниці ФОП ОСОБА_4 (згідно договору про надання митно-брокерських послуг від 02.04.2024 № ДД-65a) подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ 24UA101090003839U2, відповідно до якої було проведено митне оформлення товару: «легковий автомобіль: марка - RENAULT; модель - LAGUNA; номер кузова НОМЕР_1 ; тип двигуна – дизель; робочий об`єм циліндрів двигуна – 1461 см3; загальна кількість місць - 5; тип кузова - універсал; модельний рік виготовлення – 2013р; календарний рік виготовлення - 2013р; дата першої реєстрації - 15.02.2013р», країна відправлення/експорту – Литовська Республіка LT, що відповідно до договору купівлі продажу від 02.04.2024 № б/н та поданої ЕМД слідував на адресу покупця, ОСОБА_5 , ( АДРЕСА_2 ) за ціною 4600 євро, що з урахуванням курсу НБУ на дату переміщення 05.04.2024 транспортного засобу через митний кордон України, у національній валюті становило 194 803,10 гривні.
За результатом опрацювання інформації, наданої митними органами Литовської Республіки, у тому числі, договору купівлі продажу від 30.03.2024 № б/н та декларації придбання автомобіля від 02.04.2024 №321428208 виданою державною компанією «Regitra» встановлено, що відправником (продавцем) товару, а саме, легкового автомобіля марки RENAULT LAGUNA, номер кузова НОМЕР_1 , є компанія AWE AUTOWELT EBSBUREN GMBH&CO.KG, (GEWERBEWEG-5, 48465-SCHUTTORF), одержувачем (покупцем) - фізична особа ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ( АДРЕСА_3 /) та вартість 4600 євро, що з урахуванням курсу НБУ на дату переміщення 05.04.2024 транспортного засобу через митний кордон України, у національній валюті становить 194 803,10 гривні.
Однак, під час ввезення на митну територію України, ОСОБА_1 до митного органу було надано договір купівлі продажу від 02.04.2024 № б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 , (LT, MARIAMPOL, V. KUDIRCOS 95, 35940085477) продав легковий автомобіль марки RENAULT LAGUNA, номер кузова НОМЕР_1 ОСОБА_8 ( ОСОБА_3 ), ( АДРЕСА_1 ) за ціною 4600 євро, що не відповідає дійсності, так як згідно документів, наданих митними органами Литовської Республіки, зазначений товар (легковий автомобіль) був реалізований (проданий) компанією AWE AUTOWELT EBSBUREN GMBH&CO.KG, (GEWERBEWEG-5, 48465-SCHUTTORF) фізичній особі ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ( АДРЕСА_3 /) за ціною 4600 євро.
Таким чином, громадянці України ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення дій, спрямованих на переміщення товару, а саме: легкового автомобіля, RENAULT LAGUNA, номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 4600 євро (або еквівалент 194 803,10 гривні за курсом НБУ на час переміщення транспортного засобу через митний кордон України), через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для його переміщення документів, а саме договору купівлі продажу від 02.04.2024 № б/н, що містить неправдиві відомості щодо відправника/експортера (продавця) та одержувача (покупця). 
У оскаржуваній постанові суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 була лише перевізником транспортного засобу, жодних дій на переміщення товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю не вчиняла, самостійно договір-купівлі продажу не укладала, жодні документи не підписувала, всі документи, пов`язані з реєстрацією вказаного транспортного засобу здійснювала ОСОБА_5 , як особа відповідальна за фінансове врегулювання.
Також місцевим судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на підроблення документів чи подачу неправдивих відомостей щодо відправника/експортера (продавця) та одержувача (покупця), які б свідчили про умисне надання недостовірних відомостей митному органу.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, представник митниці Кондратюк А.В. оскаржив законність й обґрунтованість постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 діяла як перевізник, договір перевезення не укладався. Згідно наданих документів Литовською Республікою ОСОБА_1 є власником транспортного засобу на підставі договору купівлі-продажу та особисто подавала документи при виїзді з ЄС, а тому не могла не бути обізнаною про невідповідність між наданими документами при виїзді з території ЄС, та при в`їзді на територію України. Факт достовірності договору, укладеного в Литві, де покупцем автомобіля є ОСОБА_1 , підтверджується реєстраційними документами, надісланими Литовською Республікою. Згідно з довіреністю ОСОБА_1 мала широкі повноваження здійснювати не тільки перевезення, а й декларування, сплачувати кошти і подавати документи. Для настання відповідальності за статтею 483 МК не передбачається обов`язкове спричинення матеріальної шкоди діями правопорушника. 
Захисником ОСОБА_1 – адвокатом Пасенком В.П. поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому захисник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін. Наполягає, що ОСОБА_1 діяла виключно як перевізник транспортного засобу, про що заповнена графа в митній декларації, де вона вказана як вантажоодержувач, а особою за фінансове врегулювання зазначена ОСОБА_5 , яка була покупцем транспортного засобу та здійснювала оплату за нього. Підтвердженням наявності цивільно-правових відносин щодо надання послуг з доставки автомобіля між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 свідчить довіреність. На думку захисника, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 виступала декларантом або здійснювала заповнення документів в митних органах України. 
Заслухавши пояснення представника Житомирської митниці, який підтримав апеляційну скаргу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Статтею 488 МК України встановлено, що провадження у справі про порушення митних привал вважається розпочатим з моменту складання протоколу про адміністративне про порушення митних правил.
Згідно із статтею 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені норми узгоджуються з нормами статей 245, 280 КУпАП.
Даних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано в достатньому обсязі, що призвело до помилкових висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ ( тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи по переміщенню товару через митний кордон з приховуванням від митного контролю чи надання митному органу підроблених документів або таких, що містять неправдиві відомості.
Відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.
Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення, характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України. Тобто невипадкове чи хибне (помилкове), а свідоме подання митному органу документів, що містять неправдиві дані, з метою отримання певних переваг чи матеріальних благ внаслідок проведення такої незаконної зовнішньоекономічної операції.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, підтверджується: протоколом про порушення митних правил №0338/UA101000/2025 від 01/09/2025; копією митної декларації типу ІМ ЕЕ 24UA101090003758U5; копією електронної митної декларації типу ІМ 40 ДЕ 24UA101090003839U2; копією договору купівлі-продажу транспортного засобу від 02.04.2024; відповіддю митних органів Литовської Республіки з додатками; копією декларації про придбання транспортного засобу №321428208; копією довіреності від 25.03.2024, відповіддю Львівської митниці, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , а також іншими матеріалами справи. 
Висновки суду першої інстанції і твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 виступала лише перевізником вказаного автомобіля, є необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам справи.
Для вирішення спірного питання визначення статусу особи, як перевізника чи безпосереднього декларанта, відповідального за достовірність поданих документів при перетині кордону, необхідним є правовий аналіз діючого законодавства та змісту поданих особою письмових доказів.
В пункті 37 статті 4 Митного кодексу наявне поняття перевізника – це особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України, зокрема:
для змішаного (комбінованого) перевезення - особа, яка використовує (експлуатує) транспортний засіб, що безпосередньо приводить у рух або перевозить розміщені на ньому інші транспортні засоби як активний транспортний засіб;
для морського чи повітряного перевезення за договором чартеру (фрахтування) судна - особа, яка укладає договір і видає авіаційну вантажну накладну (Air Waybill) або коносамент (Bill of Lading) з метою безпосереднього перевезення товарів.
Статтею 12 Митного кодексу для підприємства-резидента, що виконує будь-яку роль в міжнародному ланцюзі постачання товарів, зокрема перевізника, визначено можливість отримання статусу авторизованого економічного оператора (АЕО), у випадку проходження авторизації відповідно до вимог глави 2 Митного кодексу.
Статтею 191 Митного кодексу визначено коло прав та обов`язків для перевізника. Так, перевізники мають право:
1) не приймати для перевезення між митними органами товари у разі оформлення митних та/або транспортних документів з порушенням порядку, встановленого законодавством України;
2) замінювати моторний транспортний засіб, попередньо повідомивши митний орган призначення про причини такої заміни (технічний стан, екологічні вимоги, економічна доцільність);
3) замінювати уповноважену перевізником особу (водія), відповідальну за доставку товарів до митного органу призначення, попередньо повідомивши цей орган про причини такої заміни (стан здоров`я, візові питання, вимоги Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення);
4) з дозволу митного органу призначення вивантажувати товар на склад цього органу, якщо доставлені перевізником товари, що перебувають під митним контролем, протягом трьох діб не будуть заявлені відповідальною за це особою до жодного митного режиму. У такому разі витрати на вивантаження та зберігання товару відшкодовуються утримувачем товару або іншими заінтересованими особами;
5) отримувати роз`яснення причин відмови у митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України та перелік заходів, яких необхідно вжити для їх усунення.
Перевізники зобов`язані:
1) під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR);
2) у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу або встановлений митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту, доставляти товари до митного органу призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них;
3) не розпочинати вивантаження чи перевантаження товарів без дозволу митного органу;
4) у разі прибуття до митного органу призначення у неробочий час забезпечувати схоронність товарів і вживати визначених митним органом заходів для недопущення їх несанкціонованого вилучення з-під митного контролю;
5) у строки, встановлені статтею 194-2 цього Кодексу, подавати в установленому цим Кодексом порядку до митного органу загальну декларацію прибуття.
Отже за нормами Митного кодексу перевізник має оформити міжнародну автомобільну накладну (CMR), яка використовується під час автомобільних вантажоперевезень у рамках міжнародних перевезень. Цей документ є підтвердженням укладення договору на перевезення вантажу між відправником, перевізником та отримувачем, і його основним призначенням є юридичне засвідчення перевезення, чітка фіксація прав та обов`язків сторін з метою розмежування відповідальності. 
Аналогічні положення закріплені в статті 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, відповідно до якої договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної.
В цивільному законодавстві України правовідносини перевезення врегульовані главою 64 Цивільного кодексу України, і, зокрема, статтею 909 встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Таким чином, як положеннями митного законодавства, так і цивільного, для здобуття статусу перевізника при міжнародному перевезенні автомобільним транспортом передбачено необхідність заповнення міжнародної автомобільної накладної (CMR) або укладання письмового договору перевезення із усіма істотними умовами.
Проте за матеріалами справи таких документів між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не складалось, а видавалась лише нотаріально посвідчена довіреність від ОСОБА_5 на уповноваження з купівлі за кордоном транспортного засобу та доставки його до місця проживання в Україну.
Відсутність передбачених законом документів, які слугують правовою підставою для оформлення відносин перевезення, позбавляє ОСОБА_1 можливості посилатися на свій особливий статус – перевізника та обмежену відповідальність за подані нею документи під час перетину кордону. 
Крім того дослідження інших наявних у справі доказів вказує про відсутність у ОСОБА_1 статусу перевізника, а фактичного та юридичного виконання нею функцій безпосереднього покупця та вантажоодержувача із представленням до митного органу всіх документів для оформлення автомобіля на території України.
Одним із основних документів, який визначає статус осіб в ході імпортної операції та митного оформлення є митна декларація та заповнені в ній графи.
З наявних митних декларацій ІМ ЕЕ 24UA101090003758U5; декларації типу ІМ 40 ДЕ 24UA101090003839U2 (а.с.14-17) вбачається, що ОСОБА_1 здійснювалося митне оформлення товару - автомобіля RENAULT LAGUNA, номер кузова НОМЕР_1 , де вантажоодержувачем зазначено ОСОБА_1 , а особою відповідальною за фінансове врегулювання – ОСОБА_5 , яка також вказана покупцем транспортного засобу, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 02.04.2024, декларантом/представником вказано ФОП ОСОБА_4 (а.с.20).
В графі 50 митної декларації окремим рядком може бути визначено принципала – це особа, яка несе відповідальність за доставку вантажу під митним контролем, зазвичай це перевізник або експедитор.
Проте в цій графі будь-яких відомостей про ОСОБА_1 в якості перевізника чи експедитора також не вказано. 
Крім того, в ході з`ясування обставин вчинення правопорушення та перед складанням адміністративних матеріалів митницею неодноразово викликалась ОСОБА_5 , яка так і не прибула до митного органу і не пояснила причин розбіжностей у наданих ОСОБА_1 документах купівлі-продажу, в тому числі ОСОБА_5 не підтвердила укладання нею договору купівлі-продажу 02.04.2024 і виконання ОСОБА_1 виключно повноважень перевізника. Про її виклик та допит в ході судового розгляду стороною захисту також питання не ставилось.
Натомість відповідно до письмових пояснень ФОП ОСОБА_4 , відомості про якого зазначено в графі 14 митної декларації, останній підтвердив, що ним проводилось митне оформлення вказаного транспортного засобу і всі документи для проведення митного оформлення йому надавала виключно ОСОБА_1 і вона ж здійснювала підготовку документів, перетин кордону (а.с.102).
Крім цього, згідно з відповіддю митних органів Республіки Литва та надісланого договору купівлі-продажу авто RENAULT LAGUNA, номер кузова НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на своє ім`я купила 30.03.2024 вказаний транспортний засіб у продавця - компанії AWE AUTOWELT EBSBUREN GMBH&CO.KG (а.с.43). Після цього на своє ім`я оформила декларацію про придбання нею цього транспортного засобу. Від свого імені подавала заявку про обробку даних та запит до підрозділу АВ Regitra про надання послуги з реєстрації транспортного засобу, і на власне прізвище отримала тимчасовий реєстраційний талон. Копії всіх первинних документів були направленні з Литовської Республіки за запитом української митниці та долучені до судової справи.
При цьому жодних відомостей про іншого власника чи користувача, зокрема ОСОБА_5 , зазначені первинні документи не містять.
Так само відсутні будь-які офіційні відомості від Литовської Республіки про укладання 02.04.2024 договору купівлі цього автомобіля між Ауріс Гінтарас та ОСОБА_5 , що є в принципі неможливим, з огляду на офіційно підтверджене придбання саме ОСОБА_1 автомобіля у іншого продавця (компанії AWE AUTOWELT EBSBUREN GMBH&CO.KG), який зазначений у свідоцтві про державну реєстрацію ТЗ.
Тому походження наданого ОСОБА_1 до митних органів України договору купівлі-продажу від 02.04.2024, за яким продавцем є фізична особа ОСОБА_9 , а покупцем - ОСОБА_5 є сумнівним та непідтвердженим офіційними державними органами Литовської Республіки, та прямо суперечать наявним даним з держаних реєстрів та бази даних Литовської Республіки.
Таким чином, як вбачається з досліджених матеріалів справи, саме ОСОБА_1 є суб`єктом вчинення митного правопорушення, оскільки при фізичному переміщенні нею транспортного засобу на митну територію України нею був наданий неправдивий договір купівлі-продажу від 02.04.2024, в порівнянні з тими дійсними документами, які первинно оформлювались та складались ОСОБА_1 на території Литовської Республіки та перед вивезенням автомобіля з території Європейського Союзу, а саме договір купівлі-продажу вживаного авто від 30.03.2024, де зазначене зовсім інші відомості щодо відправника/експортера (продавця) та одержувача (покупця).
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мала відношення до складання митних та інших документів, не була покупцем товару та не сплачувала будь-яких коштів, спростовуються дослідженими судом вказаними письмовими доказами, зокрема, первинними реєстраційними документами з Литовської Республіки, достовірність походження яких не була спростована в ході розгляду справи.
Отже, ОСОБА_1 , будучи уповноваженою довіреністю на придбання транспортного засобу, особисто купуючи автомобіль на своє ім`я, не могла не знати про існування двох відмінних договорів купівлі-продажу, які були в її володінні, проте подала митним органам як підставу для переміщення товару документи, що містять неправдиві відомості щодо продавця та покупця.
Твердження захисту про відсутність корисливого умислу та можливої шкоди для держави в результаті таких дій ОСОБА_1 є неспроможними, оскільки відповідно до статті 173 Податкового кодексу України встановлено прогресивну (поступово збільшену) шкалу оподаткування для осіб, які систематично (протягом одного року) займаються купівлею-продажом транспортних засобів. Тому подання неправдивих відомостей відносно реального покупця транспортного засобу не тільки само по собі порушуватиме встановлений законодавством порядок, але і може бути обумовлене намаганням приховати дійсну систематичну комерційну діяльність особи з торгівлі транспортними засобами з метою ухилитися від сплати податків, передбачених ст.173 Податкового кодексу України, у зв`язку з неодноразовим ввезенням та продажем транспортним засобів, імпортованих з країн ЄС. 
Таким чином, сукупністю доказів в повному обсязі доведена вина ОСОБА_1 в порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, а отже апеляційна скарга представника митниці підлягає задоволенню.
Статтею 294 КУпАП передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Отже, апеляційний суд вважає за необхідне постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України з конфіскацією предмета порушення митних правил транспортного засобу RENAULT LAGUNA, номер кузова НОМЕР_1 та застосування штрафу в розмірі 50% вартості предмета правопорушення 97401 грн. 55 коп.
Відповідно до ст. 4 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Житомирської митниці Кондратюка Андрія Володимировича задовольнити.
Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2026 року скасувати, прийняти нову постанову. 
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару, що становить 97401 (дев`яносто сім тисяч чотириста одна) грн. 55 коп. з конфіскацією предметів порушення митних правил, а саме: RENAULT LAGUNA, номер кузова НОМЕР_1 .
У разі неможливості конфіскації зазначеного транспортного засобу, відповідно до частини 2 статті 541 Митного кодексу України, стягнути з ОСОБА_1 в установленому законом порядку вартість цього транспортного засобу в розмірі 194 803 (сто дев`яносто чотири тисячі вісімсот три) грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: