Справа № 361/5023/25
Провадження № 2/361/1773/25 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
22.05.26

22 травня 2026 р. м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі – 
головуючої судді - Писанець Н.В., 
при секретарі – Михальовій М.В., 
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – Столяра О.А.,
представників відповідача – Кучеренко Н.В., Симбірцев Є.В., Хорьков О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат Столяр Олег Анатолійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський пекарний дім» про зміну дати та формулювання причини звільнення,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача ОСОБА_2 адвокат Столяр О.А. зазначив, що ОСОБА_3 з 20.12.2021 року працювала на посаді фахівця-аналітика з дослідження товарного ринку у комерційному відділі ТОВ «Київський пекарний дім», після чого її було переведено на посаду начальника комерційного відділу та звільнено з посади наказом від 24.03.2025р. №187/п. на підставі п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП України – через відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль.
Дані обставини звільнення не відповідають дійсності, оскільки позивач особисто погодила дату звільнення – з 05.11.2024р. на підставі п.1.ч.1 ст.36 КЗпП України, подавши заяву про це 31.10.2024р. за отримала усну згоду керівника ТОВ ОСОБА_4 та його резолюцію на заяві. Також з керівником було погоджено відсутність позивача на роботі 04.11.2024р. та 05.11.2024р. за рахунок відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами позивача. При цьому, з керівником усно було обумовлено, що позивач 06.11.2024р. приїде на роботу та закінчить ті справи, що потребували негайного виконання, передасть їх іншим працівникам. Потім, протягом 04.11.2024р.-06.11.2024р., позивач проводила час з сином та, одночасно, працювала віддалено, листувалась з колегами по роботі з питань негайних справ. 
У період з 07.11.2024р. по 20.11.2024р. позивач знаходилась на лікарняному, після чого, письмово звернулась з заявою до роботодавця з вимогою провести повний розрахунок та надіслати трудову книжку та копію наказу про звільнення. У відповідь, відповідач листом від 25.11.2024р. повідомив, що заява на звільнення за угодою сторін анульована, оскільки 06.11.2024р. позивач знаходилась на роботі та запропонував їй надати пояснення щодо причин відсутності на робочому місці. 
Після чого, повторно, 17.03.2025р. позивач письмово звернулась до відповідача з заявою про видачу трудової книжки та вручення копії наказу про звільнення та вже 26.03.2025р. отримала оскаржуваний наказ про звільнення.
Вважає, що роботодавцем було порушено права позивача, оскільки самостійно змінено причину її звільнення та порушено процедуру останнього, просить суд змінити дату та формулювання причини звільнення з роботи ОСОБА_2 у наказі від 24.03.2025 року №187/п, зазначивши дату звільнення – 05.11.2024 року, підставу звільнення «за угодою сторін, пункт 1 частини 1 статті 36 КЗпП України» та зобов`язати ТОВ «Київський пекарний дім» внести зміни до її трудової книжки, відшкодувати понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 09.05.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, перше судове засідання призначено на 07.07.2025р.
30.05.2025р. до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ТОВ «Київський пекарний дім» Кучеренко Н.В. за змістом якого висловила незгоду з позовом, оскільки дійсно, 31.10.2024р. ОСОБА_3 повідомила директора Товариства ОСОБА_4 про свої наміри звільнитись з 05.11.2024р. за угодою сторін. Однак, директор таке звільнення не погодив та належним чином оформлена заява ОСОБА_3 з його відповідною резолюцією до відділу кадрів не надходила. Посилання позивача на наявну заяву від 31.10.2024р. з підписом директора – вважає неспроможним, оскільки ця заява оформлена позивачем неналежним чином, а саме – не містить резолюції директора про погодження дати та підстав звільнення, тому вважає, що сторони не досягли домовленостей про припинення трудового договору за згодою сторін з 05.11.2024р.
Також представником відповідача зазначено, що 05.11.2024р. та 06.11.2024р. ОСОБА_3 продовжувала виконувати свої трудові обов`язки та перебувала на робочому місці, проводила листування з своєї робочої електронної пошти з іншими працівниками Товариства та іншу поточну роботу. 
Починаючи з 07.11.2024р. по 20.11.2024р. ОСОБА_3 перебувала на лікарняному, про що відповідач був сповіщений через електронний кабінет на порталі ПФУ та період з 07.11.2024р. по 11.11.2024р. був оплачений за рахунок роботодавця. 
Після закінчення періоду непрацездатності, з 21.11.2024р. ОСОБА_3 перестала з`являтись на роботі, та протягом 21.11.2024р.- 24.03.2025р., ця обставина була зафіксована у табелях обліку робочого часу, де дні її відсутності позначені буквеним кодом «НЗ». 
Також, відповідачем здійснювались передбачені діючим трудовим законодавством дії для встановлення причини відсутності позивача на роботі, а саме – на її адресу направлялись листи з пропозицією надати пояснення своєї відсутності – від 25.11.2024р., від 19.12.2024р. та від 26.02.2025р., які були отримані ОСОБА_3 та лише на перше звернення нею було направлено відповідь з пропозицією її звільнення на підставі заяви від 31.10.2024р. з 05.11.2024р.
Після видачі оспорюваного наказу №187/п від 24.03.2025р. його копію було направлено на адресу ОСОБА_3 разом із повідомленням про необхідність надання реквізитів для оплати належних при звільненні сум та цей лист був отриманий позивачем 26.03.2025р.
На підставі наведеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , оскільки її звільнення відбулось в межах діючого законодавства. При цьому, просить суд застосувати відносно позовних вимог ОСОБА_3 наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки позивачем пропущено 1 –місячний строк звернення до суду з моменту отримання копії наказу про звільнення – оскільки ОСОБА_3 отримала спірний наказ 26.03.2025р., а звернулась до суду 07.05.2025р., що вбачається з дати зі штампу канцелярії Броварського міськрайонного суду Київської області.
Присутня у судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала зміст позовної заяви, наполягала на її задоволенні, надала пояснення аналогічні змісту позову. Уточнила, що змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується відповідним свідоцтвом про зміну імені та копією паспорту, долучених до матеріалів справи.
Присутній у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав зміст позовної заяви, наполягав на її задоволенні, стосовно заяви представника відповідача щодо пропуску строку позовної давності під час подачі позову зауважив, що звернувся до суду з даною позовною заявою на початку квітня 2025р., що підтверджується даними з конверту «Укрпошти», який міститься у матеріалах справи, тому встановлений 1 – місячний строк позивачем не пропущений.
Присутні у судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 з позовними вимогами не погодились, надали пояснення аналогічні змісту відзиву.
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка представник відповідача ОСОБА_4 показав, що дійсно ОСОБА_10 протягом тривалого часу працювала у ТОВ «Київський пекарний дім», мала кар`єрне зростання та вважалась цінним працівником. Дійсно 31.10.2024р. вона приходила до нього з письмовою заявою про її звільнення з посади за угодою сторін з 05.11.2024р., на якій він поставив свій підпис як на документі, зі змістом якого він ознайомлений. Однак, він вважав, що після її повернення з поїздки за сімейними обставинами, вони повернуться до обговорення можливості та дати її звільнення. Однак, на роботу ОСОБА_3 так більше не вийшла, потім йому доповіли, що вона на лікарняному і після цього її було звільнено через тривалу відсутність на роботі.
Допитаний у якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_11 показав, що був співробітником ТОВ «Київський пекарний дім», особисто знайомий з ОСОБА_3 та йому відомо, що вона звільнилась у листопаді 2024р., після перебування на лікарняному. Особисто йому, ОСОБА_3 показувала заяву про своє звільнення з підписом у верхньому кутку директора товариства ОСОБА_4 , що для нього свідчило, що керівник затвердив цю заяву, оскільки по своїй роботі він бачив саме таке затвердження змісту заяв. 
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить наступного висновку.
Відповідно до вимог частин. 1, 6, 7 статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю ст. 5-1 КЗпП України визначено, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
За правилами ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці №158 від 22 червня 1982 року «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» (ратифікована 04 лютого 1994 року) трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, повязаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Київський пекарний дім» та була звільнена з посади начальника комерційного відділу наказом від 24.03.2025р. №187/п. на підставі п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП України – через відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль.
Зі змісту копії заяви ОСОБА_3 від 31.10.2024р. вбачається її вимога про звільнення за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України з 05.11.2024р. У верхньому лівому кутку міститься підпис, який директор ТОВ «Київський пекарний дім» свідок ОСОБА_4 , у судовому засіданні, визнав як свій та пояснив, що його проставлення тлумачиться як обізнаність директора про зміст документу.
Перебування позивача ОСОБА_2 на лікарняному у період з 07.11.2024р. по 20.11.2024р. підтверджується наявними медичними висновками про тимчасову непрацездатність та ніким не оспорюється.
З листування між позивачем та відповідачем, долученим до матеріалів справи вбачається обізнаність ТОВ «Київський пекарний дім», про намір ОСОБА_2 звільнитись з 05.11.2024р. на підставі раніше поданої нею заяви – що було повідомлено позивачем на звернення відповідача - як підставу її відсутності на робочому місці після 21.11.2024р. 
Складені у подальшому відповідачем акти про відсутність на роботі позивача протягом 4 місяців до дня звільнення – 24.03.2025р. також не оспорюються позивачем, оскільки остання висловила причину своєї відсутності за цей період на роботі двічі, звертаючись письмово до ТОВ «Київський пекарний дім» листами від 20.11.2024р. та від 17.03.2025р. - з вимогою про її звільнення на підставі раніше поданої заяви від 31.10.2024р., на які отримувала відповіді товариства про відсутність підстав для такого звільнення через недосягнення угоди між сторонами. 
Копії вказаного листування, долучене обома сторонами до матеріалів справи судом розцінюється як обізнаність відповідача про причину неявки працівника ОСОБА_2 на роботу протягом 4 місяців.
Посилання представника відповідача на недосягнення сторонами угоди про дату звільнення ОСОБА_2 через відсутність резолюції директора зі словами на заяві, а не лише його підпису, та недотримання форми її складання позивачем – на простому бланку – суд вважає неспроможними, оскільки КЗпП України не містить обов`язкових вимог щодо змісту письмової форми заяви. Процедура за пунктом 1 статті 36 КЗпП вимагає лише досягнення спільної згоди між працівником і роботодавцем та у тексті обов`язково вказується бажана дата звільнення та посилання на підставу — за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП). У даному випадку, підпис директора ТОВ «Київський пекарний дім» Хорькова О.О. на самій заяві про звільнення від 31.10.2024р. та його пояснення у судовому засіданні про значення такого його підпису – щодо обізнаності про зміст документу – суд розцінює як відсутність незгоди директора зі звільненням працівника ОСОБА_2 у зазначений нею у заяві строк та на підставі вказаної статті КЗпП.
Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСОБА_2 суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 8-3 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль.
Для припинення дії трудового договору за відповідною підставою мають бути одночасно дотримані дві обов`язкові умови: 1) фактична відсутність працівника на робочому місці понад 4 місяці підряд; 2) відсутність інформації у роботодавця про причини такої відсутності понад 4 місяці підряд (при цьому не має значення поважність чи неповажність причин такої відсутності).
За таких обставин, не можна вважати, що у роботодавця ТОВ «Київський пекарний дім» була відсутня інформація про причини відсутності позивача ОСОБА_2 на робочому місці понад 4 місяці підряд, адже матеріалами справи підтверджено, що причина її відсутності роботодавцю відома – вона вважала себе звільненою з 05.11.2024р. на підставі поданої нею заяви від 31.10.2024р.
Отже, при звільненні ОСОБА_2 не було дотримано умов, передбачених п. 8-3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, і таке звільнення є незаконним.
Щодо строків звернення до суду
Працівник може звернутися з позовною заявою про скасування наказу про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення (ст 233 КЗпП України).
Відповідно до ст 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Як зазначає позивач, 26.03.2025р. вона отримала копію наказу про її звільнення від 24.03.2025р. Позовна заява про зміну дати та формулювання причини звільнення була направлена представником позивача на адресу суду 11.04.2025, про що свідчить трекінг поштового відправлення № 0740303312815, що міститься на конверті разом з позовною заявою. 
За таких обставин суд вважає, що звернувшись до суду 11.04.2025р. позивач не пропустив строк звернення до суду з вимогою про зміну дати та формулювання причини звільнення.
Також, суд зазначає, що позивачем надані копія свідоцтва про зміну імені від 27.03.2026р. серії НОМЕР_1 з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 для врахування у судовому засіданні.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. 
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259 ЦПК України,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат Столяр Олег Анатолійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський пекарний дім» про зміну дати та формулювання причини звільнення –задовольнити.
Змінити дату та формулювання причини звільнення з роботи ОСОБА_1 у наказі від 24.03.2025 року №187/п, зазначивши дату звільнення – 05.11.2024 року, підставу звільнення « за угодою сторін, пункт 1 частини 1 статті 36 КЗпП України» та зобов`язатиТовариство з обмеженою відповідальністю «Київський пекарний дім» внести зміни до її трудової книжки. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський пекарний дім» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. 
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Писанець Н.В.