ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
27 квітня 2026 року 	Справа № 280/682/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №084150006246 від 02.01.2026 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу;
зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати виникнення права на неї – з 21.01.2026, з врахуванням пільгового стажу в розмірі 14 років 03 місяці.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 29.12.2025 звернулась до відділу обслуговування громадян №6 ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Заява від 29.12.2025 була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Херсонській області. Позивач зазначає, що підставою для отримання пенсії є те, що вона починаючи з 30.12.2004 по 31.08.2021 працювала на підземних роботах з повним робочим днем під землею – підземним стовбуровим, а з 16.12.2011 – машиністом підіймальної машини, підземної дільниці шахтних підйомів шахти «Експлуатаційна» ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» (м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області). Вказана робота віднесена до Списку №1, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003 №36, а з 16.12.2011 – до Списку №2. На час звернення із заявою про призначення пенсії стаж роботи позивача складає 14 років 02 місяці, а загальний страховий стаж – 28 років 01 місяці 10 днів. Позивач вважає, що має всі підстави для отримання пенсії за віком на пільгових умовах, як то передбачено ст.13 Закону №1788 в редакції, чинній на момент подачі заяви про призначення пенсії. Проте, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області №084150006246 від 02.01.2026, в якому зазначено, що на момент звернення позивач не має необхідного пільгового стажу роботи для призначення пенсії та не досягла пенсійного віку 55 років згідно з частиною 2 ст.114 Закону №1058. Позивач вважає, що їй неправомірно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 28 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач позовні вимоги не визнав, у письмовому відзиві посилається на те, що за результатами розгляду заяви позивача від 29.12.2025, прийнято рішення № 084150006246 від 02.01.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058, у зв`язку з недосягнення пенсійного віку 55 років та відсутністю належного підтвердження пільгового стажу не менше 10 років. Вік ОСОБА_1 на дату звернення - 49 років 11 місяців 09 днів. Головне управління звертає увагу суду на те, що позивачем в заяві про призначення пенсії від 29.12.2025 не було надано трудову книжку, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах та результати проведення атестації робочих місць за умовами праці. Страховий стаж - 28 років 01 місяць 10 днів (враховано всі періоди). Пільговий стаж за Списком № 2 - склав 08 років 09 місяців 14 днів, періоди пільгової роботи з 01.01.2005 по 31.07.2008, з 01.03.2010 по 31.03.2010, з 01.07.2010 по 31.07.2010, з 01.08.2016 по 30.10.2017, з 01.11.2017 по 27.02.2018, з 01.03.2018 по 25.03.2018, з 01.04.2018 по 30.05.2018, з 01.06.2018 по 30.10.2018, з 01.11.2018 по 29.11.2018, з 01.12.2018 по 27.06.2019, з 01.07.2019 по 28.08.2019, з 01.09.2019 по 30.10.2019, з 01.11.2019 по 30.01.2020, з 01.02.2020 по 29.11.2020, з 01.12.2020 по 29.06.2021 та з 01.07.2021 по 31.08.2021 обчислений на підставі даних РЗО з урахуванням інформації в таблицях “Відомості по спеціальному стажу про набутий ОСОБА_1 страхового стажу з шкідливими умовами праці за Списком № 2 (код спеціального стажу ЗПЗ013Б1 – "Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці" відповідно до Списку № 2) по ПІДПРИЄМСТВУ З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ У ФОРМІ ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ” (ЄДРПОУ 00191218), з урахуванням інформації про результати проведення атестації робочих місць та неповними робочими днями. Вказує, що пільговий стаж позивача за Списком № 2 до 01.04.2015 склав 3 роки 9 місяців, тобто ОСОБА_1 не набула пільгового стажу у 10 років до вищезазначеної дати, отже до неї неможливо застосовувати положення Закону № 1788. Відповідач наголошує на тому, що вказаний пільговий період не підтверджений належним чином а є лише припущеннями ОСОБА_1 , а по-друге, якщо навіть підрахувати зазначений стаж то станом на 01.04.2015 пільговий стаж за Списком № 2 Позивача - 8 років 10 місяців, що також є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону № 1788. Отже, в даному випадку, питання щодо призначення пенсії на пільгових умовах має розглядатись у відповідності до положень Закону № 1058. Питання призначення пенсії за віком, в тому числі на пільгових умовах за Списком № 2, врегульовувалось Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788 ХІІ “Про пенсійне забезпечення” у період з січня 1992 року по 10 жовтня 2017 року. Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” набрав чинності 11 жовтня 2017 року, в часі був прийнятий пізніше ніж Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VIII, окремі норми якого визнано неконституційними, тому за загальним правилом, застосуванню підлягають норми Закону № 1058. Тобто, з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах регулюється Законом № 1058 (з урахуванням змін та доповнень). Отже, обов`язковими вимогами призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 для жінок є: досягнення особою 55 років; наявність 25 років страхового стажу; наявність 10 років пільгового стажу, який має бути підтверджено відповідною довідкою за умови проведення атестації. Так, відповідно до копії паспорту громадянина України, наявного в матеріалах справи, Позивач народилася - ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату звернення вік ОСОБА_1 49 років 11 місяців 09 днів, тобто, відповідного віку 55 років необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 встановленого ст. 114 Закону № 1058, на момент звернення із заявою не досягла. Страховий стаж Позивача становить 28 років 01 місяць 10 дні, тобто, відповідає вищезазначеним вимогам, однак, пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком № 2 склав 08 років 09 місяців 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. Оскільки п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 чітко визначає умови, відповідно до яких має бути призначена пенсії за віком на пільгових умовах та передбачає дотримання всіх а не лише однієї з перелічених умов, то прийняте рішення № 084150006246 від 02.01.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягнення пенсійного віку 55 років та відсутністю належного підтвердження пільгового стажу не менше 10 років на дату звернення є законним та відповідає чинному законодавству. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, суд установив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.12.2025 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до розписки-повідомлення до заяви позивач додала: 
довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_1 ;
паспорт НОМЕР_2 ;
архівну довідку №210 від 24.12.2025, видану Комунальним закладом вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради про періоди навчання;
довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2330-5002309855;
довідку про відкритий рахунок в банку;
документи про стаж, що визначені Порядком №637, а саме: №20/231 від 25.11.2025, №14/145;
свідоцтво про народження дитини;
свідоцтво про шлюб.
Крім того у розписці-повідомленні зазначено: «труд. книжку пільгові довідки заявницею не надано».
З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 зверталась з адвокатським запитом від 24.11.2025 до ПрАТ "ЗЗРК" (ЄДРПОУ 00191218), в якому просила підготувати та надати належним чином оформлену довідку про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії колишній працівниці – ОСОБА_1 .
Листом від 25.11.2025 №20/231 ПрАТ "ЗЗРК" повідомлено наступне, з 26.02.2022 війська російської федерації тимчасово окупували територію Василівського району Запорізької області, на якій знаходяться виробничі потужності ПрАТ «ЗЗРК». До 15.06.2022 військова держави-агресора – рф тимчасово окупували територію виробничих потужностей ПрАТ «ЗЗРК» (вторглися до адміністративної будівлі, інженерного корпусу, шахти «Прохідницької», шахти «Експлуатаційної» інших цехів та приміщень), які розміщені за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Мала Білозерка, Веселівське шосе, 7 км та заволоділи майном підприємства. 15.06.2022 ПрАТ «ЗЗРК» повідомило всі органи державної влади, правоохоронні органи, обласну військову адміністрацію про втрату контролю над виробними потужностями та майном, про втрату усіх первинних документів. 
Також в матеріалах справи міститься довідка ПрАТ "ЗЗРК" від 24.11.2025 №14/145, за змістом якої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на підприємстві з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», з 30.12.2004 за професією учень стовбурового, стовбуровий підземної дільниці шахтних підйомів шахти «Експлуатаційна». З 16.12.2011 переведено машиністом підіймальної машини підземної дільниці шахтних підйомів шахти «Експлуатаційна». З 7 вересня 2023 року згідно наказу від 05.09.2023 №590, з ОСОБА_1 призупинено дію трудового договору.
Судом установлено, що з 30.12.2004 позивач перебувала в трудових відносинах з підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (код ЄДРПОУ 00191218), що підтверджується витягами з Реєстру застрахованих осіб форми ОК-5, ОК-7.
Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5, ОК-7) містять інформацію про спеціальний стаж ОСОБА_1 у періоди роботи з 2005 року по 2021 рік за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП3013Б1.
Згідно з відомостями про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб, долученими представником відповідача до відзиву на позовну заяву, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ):
01.01.2000 була прийнята на роботу (основне місце роботи) до Дніпрорудненської міської ради (ЄДРПОУ 23881397); 
12.07.2001 звільнена з роботи (основне місце роботи) Дніпрорудненська міська рада (ЄДРПОУ 23881397); 
01.10.2003 прийнята на роботу (основне місце роботи) до Дніпрорудненської міської ради (ЄДРПОУ 23881397); 
20.12.2004 звільнена з роботи (основне місце роботи) Дніпрорудненська міська рада (ЄДРПОУ 23881397); 
30.12.2004 прийнята на роботу (основне місце роботи) до підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (код ЄДРПОУ 00191218);
31.07.2008 звільнена з роботи (основне місце роботи) підприємство з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (код ЄДРПОУ 00191218);
01.01.2009 початок догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області ЄДРПОУ 03193117);
01.03.2009 прийнята на роботу (основне місце роботи) до підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (код ЄДРПОУ 00191218);
31.07.2009 звільнена з роботи (основне місце роботи) підприємство з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (код ЄДРПОУ 00191218);
31.12.2009 завершено догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку (Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області ЄДРПОУ 03193117);
05.12.2023 прийнято на роботу за сумісництвом (прибиральниця виробничих приміщень) (роботодавець ОСОБА_2 );
26.12.2023 звільнено з роботи за сумісництвом (прибиральниця виробничих приміщень) (роботодавець ОСОБА_2 ).
Заява позивача від 29.12.2025 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та прийнято рішення від 02.01.2026 №084150006246 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 55 років та відсутністю належного підтвердження пільгового стажу не менше 10 років.
Відповідно до змісту рішення від 02.01.2026 №084150006246, вік заявниці 49 років 11 місяців 09 днів, страховий стаж особи 28 років 01 місяць 10 днів (враховано всі періоди).
Пільговий стаж за Списком № 2 - склав 08 років 09 місяців 14 днів, періоди пільгової роботи з 01.01.2005 по 31.07.2008, з 01.03.2010 по 31.03.2010, з 01.07.2010 по 31.07.2010, з 01.08.2016 по 30.10.2017, з 01.11.2017 по 27.02.2018, з 01.03.2018 по 25.03.2018, з 01.04.2018 по 30.05.2018, з 01.06.2018 по 30.10.2018, з 01.11.2018 по 29.11.2018, з 01.12.2018 по 27.06.2019, з 01.07.2019 по 28.08.2019, з 01.09.2019 по 30.10.2019, з 01.11.2019 по 30.01.2020, з 01.02.2020 по 29.11.2020, з 01.12.2020 по 29.06.2021 та з 01.07.2021 по 31.08.2021 обчислений на підставі даних РЗО з урахуванням інформації в таблицях “Відомості по спеціальному стажу про набутий ОСОБА_1 страхового стажу з шкідливими умовами праці за Списком № 2 (код спеціального стажу ЗПЗ013Б1 – "Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці" відповідно до Списку № 2) по ПІДПРИЄМСТВУ З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ У ФОРМІ ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ” (ЄДРПОУ 00191218), з урахуванням інформації про результати проведення атестації робочих місць та неповними робочими днями.
Позивач, не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 02.01.2026 №084150006246, звернулась до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(далі - Закон №1058-ІV).
Згідно із п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-XII (у редакції від 02.03.2015 №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України від 02.03.2015 №213-VIII раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.
Згідно з п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» -«е» та «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Таким чином і після набуття чинності нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правила призначення пенсій за Списком № 2 регламентувались п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017), яким текст Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» був доповнений, зокрема, ст. 114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При цьому, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII у новій редакції був викладений п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
В силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.
Пунктом 1 резолютивної частини названого судового акту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно з п.3 резолютивної частини зазначеного судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» -«г» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».
Таким чином, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У даному випадку слід віддати перевагу у застосуванні найбільш сприятливому для позивача закону.
При вирішенні даного спору судом враховані правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Верховний Суд у справі №200/4104/24 досліджував питання застосування положень п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Так у постанові від 16.06.2025 у справі №200/4104/24 Верховний Суд зазначив, що визначальним у цьому випадку є з`ясування обставин щодо того, чи працювала особа, яка звертається з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на посадах, визначених у нормах статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.991 №1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII), саме до 01.04.2015 і у разі якщо так, то при вирішенні питання про призначенні такій особі пільгової пенсії слід керуватися саме статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII).
Верховний Суд сформував правовий висновок, що якщо особа, яка звертається з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, працювала на посадах, передбачених Списком № 2 до 01.04.2015, то підлягають застосуванню норми статті 13 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII. Однак, якщо особа набула пільговий стаж за Списком № 2 після 01.04.2015, то при призначенні такій особі пенсії необхідно керуватися нормами статті 114 Закону №1058-IV в редакції Закону №2148-VIII.
Як установлено судом у цій справі, позивач працювала на посадах, віднесених до Списку №2, як до, так і після 01 квітня 2015 року.
Відтак висновок відповідача про застосування до спірних правовідносин виключно положень статті 114 Закону №1058-IV є необґрунтованим.
Таким чином, відповідач при вирішенні питання про наявність у позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах мав оцінити її право з урахуванням п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, відповідно до якого на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.
Отже доводи відповідача про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню виключно положення статті 114 Закону №1058-IV, суд вважає необґрунтованими.
Стосовно вимоги позивача про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах з врахуванням пільгового стажу в розмірі 14 років 03 місяці, суд зазначає наступне.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
З матеріалів справи вбачається, що страховий стаж позивача становить 28 років 01 місяць 10 днів, а пільговий стаж роботи за Списком №2, визнаний відповідачем на підставі даних Реєстру застрахованих осіб та відомостей про спеціальний стаж, становить 08 років 09 місяців 14 днів.
Суд зазначає, що довідка ПрАТ «ЗЗРК» від 24.11.2025 №14/145 підтверджує факт роботи позивача на підприємстві, найменування посад та факт призупинення дії трудового договору, однак не містить повного обсягу відомостей, необхідних для зарахування всього заявленого періоду саме до пільгового стажу за Списком №2, зокрема конкретних даних щодо повної зайнятості на роботах, передбачених відповідним Списком, та підтвердження результатів атестації робочих місць за спірний період. 
Лист ПрАТ «ЗЗРК» від 25.11.2025 №20/231 підтверджує втрату контролю над виробничими потужностями та первинними документами у зв`язку з тимчасовою окупацією, але не підтверджує конкретні пільгові періоди роботи позивача. 
Як було зазначено вище, згідно з п.20 Порядку № 637 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5, ОК-7) містять інформацію про спеціальний стаж позивача в спірні періоди роботи за кодом підстави для обліку спецстажу «ЗП3013Б1».
Отже, в цій справі саме дані Реєстру застрахованих осіб та відомості про спеціальний стаж, є тими належними доказами, які дозволяють установити підтверджений пільговий стаж позивача.
Матеріалами справи підтверджено, що періоди пільгової роботи з 01.01.2005 по 31.07.2008, з 01.03.2010 по 31.03.2010, з 01.07.2010 по 31.07.2010, з 01.08.2016 по 30.10.2017, з 01.11.2017 по 27.02.2018, з 01.03.2018 по 25.03.2018, з 01.04.2018 по 30.05.2018, з 01.06.2018 по 30.10.2018, з 01.11.2018 по 29.11.2018, з 01.12.2018 по 27.06.2019, з 01.07.2019 по 28.08.2019, з 01.09.2019 по 30.10.2019, з 01.11.2019 по 30.01.2020, з 01.02.2020 по 29.11.2020, з 01.12.2020 по 29.06.2021 та з 01.07.2021 по 31.08.2021 обчислені відповідачем на підставі даних РЗО з урахуванням інформації в таблицях “Відомості по спеціальному стажу про набутий ОСОБА_1 страхового стажу з шкідливими умовами праці за Списком № 2 (код спеціального стажу ЗПЗ013Б1 – "Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці" відповідно до Списку № 2) по ПІДПРИЄМСТВУ З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ У ФОРМІ ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ” (ЄДРПОУ 00191218), з урахуванням інформації про результати проведення атестації робочих місць та неповними робочими днями.
Суд зазначає, що підстав для самостійного встановлення судом іншого розміру пільгового стажу - 14 років 03 місяці, матеріали справи не містять.
Водночас суд зауважує, що визначення відповідачем пільгового стажу позивача в розмірі 8 років 9 місяців 14 днів не може вважатися належним та обґрунтованим, оскільки з матеріалів справи не вбачається, яким саме способом відповідач здійснив обчислення такого стажу, а також з яких підстав окремі періоди роботи позивача, відображені в матеріалах пенсійної справи та даних Реєстру застрахованих осіб, не були враховані при визначенні спеціального стажу.
З аналізу наданих відповідачем розрахунків убачається, що пільговий стаж визначено шляхом фрагментарного врахування окремих календарних періодів роботи. Водночас ні у спірному рішенні, ні у відзиві на позовну заяву не наведено належного пояснення, з яких саме підстав інші періоди роботи позивача на тому ж підприємстві не були зараховані до спеціального стажу повністю або частково, що свідчить, на думку суду, про формальний підхід до обчислення пільгового стажу.
При цьому індивідуальні відомості за формою ОК-5 підтверджують тривалий період роботи позивача на одному підприємстві із сплатою страхових внесків, що саме по собі свідчить про наявність сталих трудових відносин, які підлягали належній правовій оцінці при визначенні пільгового стажу.
Відповідачем не надано доказів того, що при обчисленні пільгового стажу враховано характер виконуваних позивачем робіт, умови праці, результати атестації робочих місць, а також не обґрунтовано підстави невключення до пільгового стажу окремих періодів роботи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем пільговий стаж позивача визначено без урахування всіх істотних обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про право на пенсійне забезпечення, та без належного обґрунтування застосованого підходу до його обчислення, що свідчить про протиправність спірного рішення та порушення права позивача на належний розгляд її заяви.
За таких обставин суд дійшов висновку, що пільговий стаж позивача визначено відповідачем без урахування всіх істотних обставин та без належного обґрунтування, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості дійти остаточного висновку щодо наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах станом на дату звернення.
Суд повторно звертає увагу відповідача на те, що при вирішенні питання про наявність у позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідач помилково виходив із застосування до спірних правовідносин виключно положень статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не врахувавши положення пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка підлягає застосуванню після рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, про що детально було зазначено вище.
Водночас суд зазначає, що визначення права позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у тому числі з урахуванням можливості зниження пенсійного віку, безпосередньо залежить від правильного встановлення розміру її пільгового стажу.
Разом з тим, застосування зазначених положень потребує встановлення точного розміру пільгового стажу, що в межах даної справи не може бути здійснено судом з огляду на неповноту дослідження цих обставин відповідачем.
За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №084150006246 від 02.01.2026 прийнято без повного та всебічного з`ясування обставин справи, зокрема без належного встановлення пільгового стажу позивача та без правильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню, а заява позивача - повторному розгляду відповідачем з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнані судом протиправними, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.
Суд також, вважає за необхідне зазначити, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач повинен надати належну оцінку всім наявним у справі доказам, зокрема даним Реєстру застрахованих осіб, та не може обмежитися формальним посиланням на відсутність окремих документів, з`ясувати можливість підтвердження спеціального стажу іншими допустимими доказами відповідно до Порядку №637 та правового регулювання, що підлягає застосуванню в цій справі.
Ухвалюючи дане судове рішення суд також враховує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
При цьому, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1ст.143 КАС України). Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ПФУ в Херсонській області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати зі сплати судового збору, документально підтверджені у сумі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пен
сійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Крицак Валентини, буд.6, код ЄДРПОУ 21295057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №084150006246 від 02.01.2026 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова