Справа № 645/356/26
Провадження № 1-кп/645/302/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

13 травня 2026 року м. Харків 

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12025221190001101 від 07.08.2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 25 серпня 2025 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 (справа № 643/6313/23), яка набрала законної сили 14.10.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Також, постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2024 (справа №635/2327/24), яка набрала законної сили 27.04.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. Окрім цього, постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.07.2024 (справа № 638/11506/24), яка набрала законної сили 16.07.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років. Також, постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 (справа №641/1857/24), яка набрала законної сили 07.05.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено у виді штрафу на користь держави у розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Не зважаючи на це, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови, та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 18.09.2024 о 12 годині 38 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, ігноруючи заборону встановлену ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», повторно протягом року, з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови), відмовившись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ 2109» з реєстраційним номером НОМЕР_2 та рухався по вул. Бригади Хартія, буд. 4, в місті Харкові, де був зупинений екіпажом УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №106843 від 18.09.2024 ч. 3 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ №131811 від 18.09.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Також, 23.09.2024 року о 09 годині 43 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, ігноруючи заборону, встановлену ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», повторно протягом року ,з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей які не реагують на світло, не природна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук), відмовившись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ 2109» з реєстраційним номером НОМЕР_2 та рухався по вул. Харківських Дивізій, буд. 11/2, в місті Харкові, де був зупинений екіпажом УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ №135065 від 23.09.2024 за ч. 3 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №135055 від 23.09.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
За вказані правопорушення постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 (справа № 645/5794/24, провадження №3/645/1743/24), що набрала законної сили 10.12.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 51 000 грн. з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу. 
Таким чином, ОСОБА_4 діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме: йому було відомо, що постановою Московського районного суду м.Харкова від 03.10.2023 його було позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік за ч.1 ст.130 КУпАП, однак він продовжив керувати автомобілем, будучи позбавленим права керування, постановою Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2024 також визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.07.2024 його також притягнуто до відповідальності ч. 3 ст. 130 КУпАП, постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 його притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 притягався також до відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП. Необхідність керування автомобілем пояснює тим, що не мав часу зупинятися та проходити огляд на стан сп`яніння, він був зайнятий по роботі. Зазначив, що він розумів, що своїми діями порушував ПДР України та не виконав рішення суду; кваліфікацію не оспорює. Щиро розкаявся у скоєному та зазначив, що за кермо більше сідати не планує. При цьому, просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись його поясненнями та розглянути справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що  ОСОБА_4  беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, матеріалів щодо речових доказів та судових витрат.
За таких обставин, суд вважає, що вина  ОСОБА_4  у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_4 суд кваліфікує як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.
Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України,  ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочини.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що  ОСОБА_4 раніше судимий, 25 серпня 2025 року Харківським районним судом Харківської області за  ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, не одружений, осіб на утриманні не має, офіційно не працює, на диспансерному (профілактичному) обліку у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не звертався, має зареєстроване місце проживання за адресою:  АДРЕСА_1 , де фактично проживає, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Призначаючи покарання обвинуваченому  ОСОБА_4  суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є нетяжкими злочинами, їх суспільну небезпеку, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про можливість виконання обвинуваченим покарання у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, адже обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує всі обставини, встановлені судом, та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції інкримінованої статті.
Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за санкцією ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку 25 серпня 2025 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тому суд призначає обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При вирішенні питання щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд враховує такі обставини.
Вироком Харківського районним судом Харківської області від 25 серпня 2025 ОСОБА_4 засуджений за ч ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Таким чином, стосовно ОСОБА_4 вже було прийнято рішення про звільнення його від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 76 КК України.
Інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до постановлення цього вироку суду.
Відповідно до правового висновку, який викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №199/1496/17 (провадження №51-2631кмо19), якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку статті 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно частини 4 статті 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами статті 75 КК України.
У цій же постанові викладено правовий висновок, що кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.
Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання можливе без реального відбування покарання в місцях позбавлення волі та без його ізоляції від суспільства.
Враховуючи викладене вище, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування остаточного покарання, встановивши йому іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід відносно  ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст. 100, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком суду, більш суворим покаранням за вироком Харківського районного суду Харківської області від 28.08.2025, призначити  ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_4  наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, тобто з 13 травня 2026 року.
Речовий доказ після набрання вироком законної сили:
-паперовий конверт з написом «ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області», в якому знаходиться DVD-R диск ємністю 4.7 Gb, з відеозаписами нагрудних камер відеофіксації працівниців патрульної поліції, - зберігати в матеріалах кримінального провадження 
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя                   ОСОБА_1