Справа № 570/6603/25 
Номер провадження 2/570/750/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 року 
Рівненський районний суд Рівненської області в особі: 

судді Красовського О.О. 
з участю:
секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку заочного розгляду) цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про зняття арешту та визнання права власності на спадкове майно, -
в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог представниця позивачки зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , матір позивачки. Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Івановою С.Я. було відкрито спадкову справу за номером 72819201. Однак, постановою приватного нотаріуса відмовлено спадкоємиці у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із виявленням суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно; та у зв`язку із накладенням арешту на майно, яке належало спадкодавиці. Покликаючись на те, що на майно ОСОБА_2 накладено арешт, а вона не є боржником у жодному виконавчому провадженні, і через наявність арешту на майно позивачка не може оформити спадкові права, тому просить суд ухвалити рішення про скасування арешту майна, та про визнання права власності на спадкове майно. Просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Провадження у справі було відкрито 19.12.2025 року. 
Ухвалою суду від 20.03.2026 року залучено до справи співвідповідача Зорянську сільську раду Рівненського району Рівненської області та справу повернуто на стадію підготовчого провадження.
Справа призначалася до розгляду (з урахуванням підготовчого судового засідання) на 12.02.2026, 20.03.2026, 18.05.2026, 23.06.2026.
Судом була постановлена ухвала про витребування доказів. 

Позивачка на розгляд справи не з`явилася. 
Представниця позивачки подала суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без їх участі. Позов підтримує. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. 

Представниця Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області у засідання не з`явилася. Подала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі. 
Представник Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не з`явилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. 

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Обставини, встановлені при розгляді справи.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.55).
ОСОБА_2 є матір`ю позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с.50).
За життя ОСОБА_2 не склала заповіту, відповідно, спадкування здійснюється за законом. 
09.08.2024 приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Іванової С.Я. було зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 72819201, номер у нотаріуса 25/2024 (а.с.73).
За наявними у спадковій справі відомостями, єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1 .
27.05.2025 року позивачка звернуся із заявою до приватного нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Іванової С.Я. про видачу свідоцтва права на спадщину за законом щодо майна:
-житловий будинок АДРЕСА_1 , загальної площею 64,2 кв.м., який належав спадкодавцю на підставі довідки № 1166/02-13/16, виданої Радухівською сільською радою Рівненського району Рівненської області 28.10.2016, державна реєстрація права власності проведена Рівненською РДА Рівненської області 15.12.2016, номер запису про право власності 18065821, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119792556246 (а.с. 101-105); 
-земельна ділянка кадастровий номер 5624687900:03:014:0092, площею 0, 25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) місце розташування с. Новожуків (до перейменування Іскра), Рівненський район, Рівненська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119819256246, яка належала спадкодавцю на підставі витягу з ДЗК НВ-5602395282016 від 14.09.2016, виданого Управлінням Держгеокадастру у Рівненському районі Рівненської області (а.с. 106-110);
- квартира АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 виданого 11.03.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № С-9071 від 28.12.1993 року (а.с. 95); 
-земельна ділянка кадастровий номер 5624687900:03:014:0090, площею 0,2845 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування с. Новожуків (до перейменування Іскра), Рівненського району Рівненської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119828756246. Належала спадкодавцю на підставі витягу з ДЗК НВ-5602394532016 від 14.09.2016, виданого Управлінням Держгеокадастру у Рівненському районі Рівненської області (а.с. 117-121);
-земельна ділянка кадастровий номер 5624687900:03:014:0091, площею 0,1021 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування - с. Новожуків (до перейменування Іскра), Рівненського району Рівненської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119836956246, яка належала спадкодавцю на підставі витягу з ДЗК НВ-5602395262016 від 14.09.2016, виданого Управлінням Держгеокадастру у Рівненському районі Рівненської області (а.с. 113-116);
-земельна ділянка кадастровий номер 5624687900:05:004:0517, площею 3,5841 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Радухівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 264862156246, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину (реєстровий номер 461) від 13.08.2019, виданого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Кутецькою В.В. (а.с. 111-112);
-земельна ділянка кадастровий номер 5624687900:01:011:0046, площею 0,0918 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Радухівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1893274756246. На належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину (реєстровий номер 462) від 13.08.2019, виданого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Кутецькою В.В. (а.с. 123). 
27.05.2025 приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, саме: видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер 5624687900:03:014:0092, оскільки виявлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, подані документи не відповідають вимогам чинного законодавства, а також не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно (а.с. 142-143).
З наданої Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області відповіді (вих. № 1619/06-03-11/24 від 27.08.2024), вбачається, що ОСОБА_2 набула право власності на вказаний вище житловий будинок на підставі виписки/довідки з погосподарської книги 15.12.2016 року (а.с.21). 
Радухівською сільською радою Рівненського району Рівненської області прийнято Рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 в межах с. Іскра Рівненського району Рівненської області» № 195 від 06.10.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_2 передана у власність земельні ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5624687900:03:014:0092 (а.с.47). 
Також 27.05.2025 року приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, а саме: видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке належало спадкодавиці, у зв`язку з виявленням арешту на невизначене майно, все майно (а.с.176).
Відповідно до інформації, що міститься в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження № 3865752, дата реєстрації 10.10.2006 року наявний запис про арешт, накладений відповідно до постанови АА № 021329 від 13.10.2003 року, виданої ВДВС Саксаганського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. 
Постановою від 03.11.2003 року ВДВС Саксаганського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знято арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Постановою від 12.05.2004 року ВДВС Саксаганського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знято арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_4 , остання квартира входить до складу спадкового майна (а.с. 177).
27.05.2025 року приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Івановою С.Я. позивачці видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартири АДРЕСА_2 . (а.с.173).
Листом від 05.06.2025 року № 28.11-34/162525 Саксаганським відділом ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), позивачці відмовлено у знятті арешту, адже вістуні записи щодо наявності арештів щодо її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а наявний запис про арешт боржниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інша інформацію відсутня у зв`язку із знищенням відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом «2274/5 від 25.12.2008 р. та Правил діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом №1829/5 від 07.06.2017 р. (а.с. 23)
Відповідно до інформаційної довідки № 451791443 від 12.11.2025 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта – за фізичною особою, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий 15.12.1997 Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області зареєстровано право власності на житловий будинок, садибний (індивідуальний) житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119792556246, загальною площею 64,2 кв.м., житлова площа 26,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . До складу будинку входять господарські будівлі, що зареєстровано 15.10.2016 року державним реєстратором Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області Свінцицькою О.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 32957701 від 15.12.2016 та поданого документу довідки № 1166/02-13/16 виданої Радухівською сільською радою 28.10.2016. (а.с.38-39).
Листом № 28.11-34/342468 від 26.11.2025 Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), позивачці повідомлено, що згідно даних наявних у розпорядженні виконавчої служби ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 боржником не являється. (а.с.24).
В зв`язку з тим, що іншого способу захистити своє порушене право позивачка не має можливості, то змушена звертатись з даним позовом до суду.
Також просить суд визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування. 
При розгляді справи досліджувалися матеріали спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 (спадкова справа № 25/2024, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Іванова С.Я.).

Положення законодавства. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.
Звертаючись до суду з позовом позивачка, як на підставу своїх порушених прав, посилалася на те, що на даний час вона є спадкоємицею після смерті матері. Проте не має можливості зареєструвати право власності на спадкове майно у зв`язку з наявністю обтяження на нерухоме майно та відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За приписами статей 1216 та 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).
Норми статей 1269, 1270 ЦК України передбачають, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно із ст. 55 Закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) (у редакції, чинній на час прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна боржника) державний виконавець мав право накласти арешт на майно боржника. 
Так, у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) викладено висновок про те, що відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
З приводу зняття арешту з майна наявна усталена судова практика. 
У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (постанова ВС від 11.03.2024 року, справа № 932/6245/22).

Висновки суду.
ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є стороною виконавчого провадження, а наявний запис, який знаходиться у розпорядженні виконавчої служби стосується ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
Наведені приписи дають підстави стверджувати, що суд не може виходити за межі вимог, викладених у позові, оскільки це порушує принципи диспозитивності судового процесу. Тобто, суд обмежений предметом та підставами пред`явленого позову та може вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких сторони звернулися до суду.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, – протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи – протягом року, якщо інше не передбачено законом.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII.
Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що правила цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Наведеним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
За частиною першою, другою, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню – з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Отже, законодавством України встановленні чіткі строки, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на виконання судового рішення в примусовому порядку.
Наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року № 1829/5 затверджено Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями (далі – Правила).
Завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року (пункт 1 Розділу Х «Передача до архіву виконавчих проваджень» Правил).
Розділом ХІ «Знищення справ та виконавчих проваджень» Правил врегульовано порядок та підстави знищення матеріалів виконавчого провадження.
Пунктами 1, 2 зазначеного розділу Правил визначено, що передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.
Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.
Отже, Правилами визначено, що у разі завершення виконавчого провадження, зокрема у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу, матеріали виконавчого провадження передаються до архіву та зберігаються протягом трьох років, після чого підлягають знищенню.
У неможливості поновлення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням строків пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а як наслідок і неможливість подальшого виконання судового рішення (чи рішення іншого органу) в примусовому порядку, існування арешту, накладеного на майно боржника, втрачає свій сенс, оскільки будь-якого правового механізму реалізації досягнення мети, з якою було накладено арешт, – забезпечення реального виконання судового рішення – немає.
Водночас застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція), що підтверджує неодмінність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві.
Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Критерії правомірності втручання держави у право власності закладені у статті 1 Першого протоколу до Конвенції та утворюють «трискладовий тест», за допомогою якого має відбуватися оцінка відповідного втручання.
У рішенні від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» («Sporrong and Lonnroth v. Sweden») ЄСПЛ зазначив, що будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, своєю чергою, мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання – пропорційним законній меті.
Щодо першого припису ЄСПЛ у пунктах 63, 64 рішення у справі «Маркс проти Бельгії» (Marckx v. Belgium) зауважив, що, визнаючи право на безперешкодне користування своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності. Держава сама визначає «необхідність» відповідного закону, а наявність «спільного інтересу» може спонукати державу до «здійснення контролю за використанням власності», включаючи розпорядження та спадкування.
ЄСПЛ визначає найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу законність будь-якого втручання державного органу у право на мирне володіння майном, тобто його відповідність національному законодавству та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля [рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited v. Ukraine)].
Достатньо докладно стандарт верховенства права та пропорційність як його складова частина висвітлені у практиці ЄСПЛ.
Так, у рішенні у справі «Фрессо і Руар проти Франції» (Fressoz and Roire v. France) ЄСПЛ зазначає, що «необхідність» будь-якого обмеження реалізації права завжди має бути обґрунтованою. Якщо такого мотивування немає, це є проявом свавілля держави.
У зазначеному рішенні ЄСПЛ наголосив на неприпустимості свавільного втручання держави у права людини без нагальної на те потреби. Звичайно, насамперед уповноважені органи державної влади повинні оцінювати, чи наявна реальна суспільна потреба, яка виправдовує таке обмеження.
Вирішувати питання про пропорційність чи непропорційність обмеження прав людини має суд, адже судова влада – політично нейтральна гілка влади, покликана урівноважувати інші гілки влади у цьому напрямі.
ЄСПЛ вказав на неодмінність перевіряти обмеження прав людини, передбачені у національному законі, визначати наявність обставин для його застосування та вирішувати питання співмірності. У сукупності це утворює трискладовий тест на пропорційність.
Обмеження прав має передбачатися національним законом. Такий закон повинен існувати на момент введення такого обмеження. Обмеження прав у такому разі повинно прямо передбачатися у законі, а зміст закону повинен бути доведений до відома громадян.
Закон має відповідати критеріям якості – обмеження прав повинно бути зрозумілим для кожного. Обмеження прав повинно відповідати легітимній меті. Така мета зумовлена потребою захистити певні найбільш важливі для держави блага та принципи. Втручання у права має відповідати вимогам співмірності. Співмірність означає, що характер та обсяг втручання держави у права має бути не метою, а засобом для захисту необхідного суспільного блага. Таке тлумачення не повинно бути самоціллю, воно має бути необхідним, безальтернативним та достатнім, а не надмірним. Співмірність є найбільш складним критерієм для вирахування та встановлення. Обмеження прав часто є законним і відповідає легітимній меті, але характер такого обмеження є надмірним.
Отже, лише за умови дотримання всіх критеріїв трискладового тесту можна визнати втручання держави у права пропорційним, а відтак правомірним, справедливим та виправданим. З позиції ЄСПЛ, суд повинен відповідно до принципу індивідуального підходу в кожному випадку конкретно вирішувати питання пропорційності з урахуванням контекстуальних обставин справи. В одному випадку обмеження є пропорційним, а в іншому – те саме обмеження пропорційним не вважатиметься.
Правовою метою накладення арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання судового рішення. Тобто, кредитор, на користь якого у боржника виникло зобов`язання за судовим рішенням, яке підлягає примусовому виконанню, має обґрунтовані очікування, що внаслідок накладення арешту на майно боржника та його подальшої реалізації остаточне рішення суду буде виконане. Тож накладення та існування арешту на майно боржника до закінчення примусового виконання судового рішення має важливе значення для забезпечення виконання остаточного судового рішення та реального поновлення прав фізичних та юридичних осіб.
Водночас, встановлюючи, чи не змушений боржник нести надмірний індивідуальний тягар внаслідок такого обмеження, автори цієї окремої думки враховують, що арешт майна є заходом, який забезпечує збереження майна боржника з метою реального виконання судового рішення, що підлягає примусовому виконанню. В ситуації, коли бракує будь-якої можливості відновити виконавче провадження, відпадає і сама правова мета збереження арешту – забезпечення виконання судового рішення в примусовому порядку. Збереження арешту, накладеного на майно боржника, за таких умов свідчить, що особа позбавляється можливості вільно розпоряджатися своїм майном (у тому числі майном, набутим після винесення державним виконавцем постанови про арешт майна) без існування для цього правової мети, оскільки сам факт існування арешту не призведе до реального поновлення прав кредитора. За таких обставин особа змушена нести надмірний індивідуальний тягар.
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови, коли немає виконавчого провадження та майнових претензій з боку кредитора, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібного підходу притримується Верховний Суд у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21).
Окрім цього, судом встановлено, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта –  власником спірного житлового будинку та земельної ділянки на момент смерті був зареєстрований за ОСОБА_2 . Відомості про скасування чи припинення такого права власності відсутні. 
Також суд виходить із того, що дослідженими доказами підтверджено право позивачки на спадкування житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер 5624687900:03:014:0092, місце розташування якої: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю ОСОБА_2 .
За наведеного позов підлягає до задоволення.

Судові витрати
За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує характер спірних правовідносин та те, що відповідачі не вчиняли дій, спрямованих на порушення прав позивачки. 
Необхідність звернення до суду обумовлена потребою оформлення спадкових прав та усунення перешкод у їх реалізації. За таких обставин суд вважає за необхідне понесені позивачкою судові витрати залишити покладеними на неї.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 89,141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов  ОСОБА_1  до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про зняття арешту та визнання права власності на спадкове майно - задоволити повністю.  

Зняти арешт з нерухомого майна за реєстраційним номером запису про обтяження № 3865752 від 10.10.2006 року, що міститься у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладеного на підставі постанови АА №021329 виданого 13.10.2003 ВДВС Саксаганського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, власник ОСОБА_2 , а саме з:
1) житловий будинок АДРЕСА_1 , загальної площею 64,2 кв.м., державна реєстрація права власності проведена Рівненською РДА Рівненської області 15.12.2016, номер запису про право власності 18065821, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119792556246; 
2) земельна ділянка кадастровий номер 5624687900:03:014:0092, площею 0, 25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) місце розташування с. Новожуків (до перейменування Іскра), Рівненський район, Рівненська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119819256246; 
3) земельна ділянка кадастровий номер 5624687900:01:011:0046, площею 0,0918 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Радухівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1893274756246; 
4) земельна ділянка кадастровий номер 5624687900:03:014:0091, площею 0,1021 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування - с. Новожуків (до перейменування Іскра), Рівненський район, Рівненська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119836956246; 
5) земельна ділянка кадастровий номер 5624687900:03:014:0090, площею 0,2845 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування - с. Новожуків (до перейменування Іскра), Рівненський район, Рівненська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119828756246; 
6) земельна ділянка кадастровий номер 5624687900:05:004:0517, площею 3,5841 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування - на території Радухівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 264862156246,
накладений постановою АА № 021329 від 13.10.2003 ВДВС Саксаганського РУЮ м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, реєстраційний номер обтяження 3865752, який зареєстровано 10.10.2006 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на наступні об`єкти нерухомого майна, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 : 
1) житловий будинок АДРЕСА_1 , загальної площею 64,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119792556246; 
2) земельну ділянку кадастровий номер 5624687900:03:014:0092, площею 0, 25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: с. Новожуків (до перейменування Іскра), Рівненський район, Рівненська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119819256246; 
3) земельну ділянку кадастровий номер 5624687900:01:011:0046, площею 0,0918 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Радухівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1893274756246; 
4) земельну ділянку кадастровий номер 5624687900:03:014:0091, площею 0,1021 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування - с. Новожуків (до перейменування Іскра), Рівненський район, Рівненська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119836956246; 
5) земельну ділянку кадастровий номер 5624687900:03:014:0090, площею 0,2845 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування - с. Новожуків (до перейменування Іскра), Рівненський район, Рівненська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1119828756246; 
6) земельну ділянку кадастровий номер 5624687900:05:004:0517, площею 3,5841 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування - на території Радухівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 264862156246.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , мешканка АДРЕСА_5 ).

Відповідач 1: Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 34545897, адреса вул. Віталія Матусевича, 41, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, 50065).

Відповідач 2: Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області (код ЄДРПОУ 04387220, адреса площа Володимира Плютинського, 1, с. Зоря, Рівненського району Рівненської області).

Суддя         Красовський О.О.