ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2026 року м.Дніпро Справа № 904/1335/26
Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач у справі) 
суддів – Фещенко Ю.В., Золотарьової Я.С.
у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Комарова Андрія Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2026, суддя Євстигнеєва Н.М.
у справі №904/1335/26
за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Комарова Андрія Миколайовича, м. Дніпро 
до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", м. Київ 
про визнання кредитного договору недійсним в частині пункту 1.1.4 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 
Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Комарова Андрія Миколайовича заборгованість за кредитним договором "Кредит "всеБІЗНЕС" №713809222678 від 11.04.2024 у розмірі 401 720,30грн, з яких 343 055,48грн за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту у розмірі 90 277,80грн та строкову заборгованість за сумою кредиту у розмірі 252 777,68грн, та 58 664,82грн простроченої заборгованості за комісією.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 справу №904/1335/26 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.
Ухвалою суду від 23.03.2026 відкрито провадження у справі, постановлено визнати справу малозначною та здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.
08 квітня 2026 року до Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі надійшла зустрічна позовна заява Фізичної особи-підприємця Комарова Андрія Миколайовича, якою просить кредитний договір "Кредит "всеБІЗНЕС" №713809222678 від 11.04.2024 визнати недійсним в частині пункту 1.1.4. статті 1 щодо розміру комісійної винагороди за надання кредиту та комісійної винагороди за обслуговування кредиту.
Ухвалою суду від 13.04.2026 постановлено відмовити Фізичній особі-підприємцю Комарову Андрію Миколайовичу в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; зустрічну позовну заяву залишити без руху; позивачу, Фізичній особі-підприємцю Комарову Андрію Миколайовичу, запропоновано протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки зустрічної позовної заяви, а саме: надати докази сплати судового збору у встановленому розмірі 2 662,40 грн та порядку.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ОСКАРЖУВАНОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2026 постановлено зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця Комарова Андрія Миколайовича до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання кредитного договору недійсним в частині пункту 1.1.4 (вх.№1480/26 від 08.04.2026) повернути.
Судове рішення мотивоване тим, у передбачений ухвалою суду та ч. 4 ст. 174 ГПК України строк, не усунені недоліки зустрічної позовної заяви та не надано витребуваних документів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з ухвалою суду, через систему “Електронний суд” Фізична особа-підприємець Комаров Андрій Миколайович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2026 р. по справі №904/1335/26, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
У поданій скарзі Скаржник посилається на те, що ФОП Комаров А.М. звернувся з позовом про захист прав споживачів.
Скаржник вважає, що оскільки предметом спору є визнання недійсним у відповідній частині договору про надання кредиту, який ФОП Комаров А.М. отримав на споживчі потреби, то за подання згаданого позову судовий збір не сплачується.

УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У поданому 28.05.2026 відзиві на апеляційну скаргу АТ "ПУМБ" заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.
В обґрунтування заявленої позиції зазначає, що Комаров А.М. має статус фізичної особи-підприємця.
В той же час, у Законі України «Про захист прав споживачів» термін «споживач» визначається як «фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника» (п. 22 ст. 1 цього Закону).
Позивач вважає, що ФОП Комаров А.М., в розумінні ст. 50 ЦК України, є суб`єктом, який здійснює підприємницьку діяльність. Відповідно, після укладення Договору між Сторонами виникли саме господарські правовідносини, а тому Договір, підписаний між Сторонами, не є договором споживчого кредитування.
АТ "ПУБ" погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на звернення із зустрічним позовом ФОП Комарова А.М. не розповсюджується пільга щодо звільнення від сплати судового збору, передбачена ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

РУХ СПРАВИ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.05.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Мартинюка С.В. (доповідач), судді – Фещенко Ю.В., Золотарьової Я.С.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2026 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Комарова Андрія Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2026 у справі №904/1335/26 залишено без руху. 
20.05.2026 через систему “Електронний суд” від Фізичної особи-підприємця Комарова Андрія Миколайовича надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Комарова Андрія Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2026 у справі №904/1335/26. Постановлено розглядати апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
28.05.2026 до суду через систему “Електронний суд” від АТ "ПУМБ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого заявник заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
Між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (надалі – Заявник, Позивач, Банк, Кредитор, АТ «ПУМБ») та ФІЗИЧНОЮ ОСОБОЮ-ПІДПРИЄМЦЕМ Комаровим Андрієм Миколайовичем (надалі – Відповідач, Позичальник, Клієнт, ФОП) був укладений Кредитний договір «Кредит «всеБІЗНЕС» № 713809222678 від 11.04.2024 року (надалі за текстом – Кредитний договір, Договір) за допомогою системи «Інтернет Банкінг» шляхом укладення в електронному вигляді та підписання електронним цифровим підписом.
Комаров А.М. має статус фізичної особи-підприємця, державна реєстрація якого здійснена 08.05.2023, номер запису: 2010350000000305571, що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Відповідно, вказаний Договір був підписаний Комаровим А.М. як ФОП, що також підтверджується Протоколом електронного підпису.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ І ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вже було зазначено апеляційним судом в ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2026 скаржник посилається на приписи частини 3 статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та стверджує, що він звільнений від сплати судового збору, на що суд зазначає наступне.
Колегія суддів повторно звертає увагу на пункти 17, 21, 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991р. № 1023-ХІІ (зі змінами та доповненнями), за змістом яких чітко регламентовані поняття:
споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника;
послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;
робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом; при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди; споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Системний аналіз зазначеної норми права, дає підстави для висновку, що зазначеним Законом регулюються відносини споживачів фізичних осіб в сфері захисту їх прав в господарсько-побутових відносинах щодо отримання товару, послуги, роботи належної якості.
Однак, дія зазначеної норми не поширюється на скаржника, адже у Законі України "Про захист прав споживачів" термін "споживач" визначається як "фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника" (пункт 22 статті 1 цього Закону).
Згідно положень Закону України "Про захист прав споживачів" слідує, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав заявника як споживача послуг.
Крім того, після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закон України "Про банки та банківську діяльність").
Відповідно до частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Матеріали справи свідчать, що предметом первісного позову є стягнення заборгованості за кредитним договором «Кредит “всеБІЗНЕС”» №713809222678 від 11.04.2024, а предметом зустрічного позову - вимога про визнання кредитного договору недійсним в частині пункту 1.1.4
Згідно з електронними матеріалами справи, у справі міститься копія кредитного договору "Кредит "всеБІЗНЕС" №713809222678 від 11.04.2024 укладеного між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (банк, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Комаровим Андрієм Миколайовичем (позичальник, відповідач).
В пункті 1.1.7 кредитного договору зазначено цільове використання кредиту на придбання основних засобів та/або поповнення оборотного капіталу в межах видів діяльності позичальника, на здійснення яких позичальник має право відповідно до законодавства України і кредитування яких не заборонено законодавством України та договором, а також на сплату комісійної винагороди, передбаченої п. 1.1.4.1 договору (у разі наявності такої комісійної винагороди) в сумі, що визначається згідно п. 1.1.4.1 договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 Цивільного кодексу України).
Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
Зважаючи на те, що учасники справи є суб`єктами господарювання, а спір між сторонами - господарським, та те, що позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) в контексті спірних правовідносин не є споживачем послуг у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки спірні правовідносини сторін пов`язані з його підприємницькою діяльністю, а відтак на нього не поширюється норма частини третьої статті 22 вказаного Закону.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2026 постановлено відмовити Фізичній особі-підприємцю Комарову Андрію Миколайовичу в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; зустрічну позовну заяву залишити без руху; позивачу, Фізичній особі-підприємцю Комарову Андрію Миколайовичу, запропоновано протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки зустрічної позовної заяви, а саме: надати докази сплати судового збору у встановленому розмірі 2 662,40грн та порядку.
Також, за змістом вищезазначеної ухвали вбачається, що судом першої інстанції роз`яснено Фізичній особі-підприємцю Комарову Андрію Миколайовичу, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що ухвала суду першої інстанції від 13.04.2026 нправлена судом на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу ФОП Комарова А.М.: АДРЕСА_1 (а.с. 41-42). Проте ухвала суду від 13.04.2026 повернута підприємством зв`язку з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою".
Частиною сьомою статті 120 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зауважити, що матеріали справи не містять інформації щодо зміни адреси ФОП Комарова А.М., а тому ухвала суду від 13.04.2026 була надіслана за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до п. 5 частини шостої ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Суд звертає увагу, що адреса, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є офіційним місцезнаходженням відповідача. Отже, якщо позивач за зустрічним позовом за власним волевиявленням не скористався правом отримати кореспонденцію, а тому вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.
Окремо колегія судіів звертає увагу сторін на те, що відповідна ухвала суду від 13.04.2026 розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про доступ до судових рішень"), та позивач за зустрічним позовом мав право та дійсну можливість ознайомитись з нею у цьому реєстрі.
Крім того апеляційний суд враховує, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч. 1 ст. 61 ГПК України).
Відповідно до частин першої, другої ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 58 ГПК України).
За приписами частини сьомої статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (п. 2, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України).
Адвокат як представник бере участь у судовому процесі від імені особи (сторони чи третьої особи), інтереси якої він представляє, відповідно наділений правами та обов`язками останньої (за умови, що в ордері немає застережень про обмеження повноважень адвоката). Відомо й те, що адвокат як представник не є і не може бути учасником (стороною) матеріально-правового спору, як і не може мати в ньому особистого інтересу; участь адвоката як представника у судовому процесі головним чином полягає у реалізації процесуальних прав та обов`язків особи, яку він представляє, від імені цієї особи і для цієї особи. Це означає також, що процесуальні дії/рішення/позиція представника у судовому процесі створюють юридичні наслідки (саме) для особи, від імені якої він діє, й остання має теж це розуміти.
Суд не повинні цікавити взаємовідносини адвоката та особи, інтереси якої він представляє (окрім тих, що стосуються обсягу повноважень адвоката), водночас участь сторони у судовому процесі через свого представника (адвоката) - що є правом сторони - дозволяє суду здійснювати офіційну процесуальну комунікацію з цим представником, відтак застосовувати до учасника справи, від імені якого цей представник діє, передбачені процесуальним законом наслідки, якщо виникнуть відповідні казуальні підстави.
Надіслання (електронної) копії судового рішення представнику скаржника - адвокату на його офіційну електронну адресу в ЄСІТС є, у розумінні частин п`ятої, сьомої статті 6 ГПК України, належним способом вручення судового рішення представнику скаржника, що на підставі частини сьомої статті 242 ГПК України вважається врученням цієї копії судового рішення також і особі, яку цей представник (адвокат) представляє, тобто скаржнику (аналогічна правова позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 480/8341/22).
Ухвалу суду від 13.04.2026 в електронному вигляді доставлено до електронного кабінету представника ФОП Комарова А. М., адвоката Витвицької О.Р. 13.04.2026 (о 19:37год), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 82).
Відтак, п`ятиденний строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви сплив 20.04.2026.
Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
У запропонований судом строк, Фізична особа-підприємець Комаров Андрій Миколайович недоліки зустрічної позовної заяви не усунув. 
Станом на 23 квітня 2026 року інших заяв або клопотань позивачем за зустрічним позовом також не були подано.
Згідно приписів ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами, мають право знайомитися з матеріалами справи, та зобов`язанні добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголошено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення ЄСПЛ від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії").
Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.
Частиною четвертою ст. 174 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що господарський суд першої інстанції ухвалив правильне рішення про повернення зустрічного позову заявнику, оскільки позивачем, у передбачений ухвалою суду строк, не усунені недоліки зустрічної позовної заяви.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Комарова Андрія Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2026 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2026 у справі №904/1335/26 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя Ю.В. Фещенко 

Суддя Я.С. Золотарьова