06.07.2026 Справа № 756/16790/25

Унікальний номер 756/16790/25
Номер провадження 2/756/1918/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Белоконна І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС») через свого представника звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 49519,00 грн та судові витрати.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 27.02.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 00-9646288, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені умовами договору.
ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 49519,00 грн, яка складається з: 6000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 43219,00 грн - заборгованість за процентами; 300,00 грн - комісія.
17.12.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до боржників ТОВ «Макс Кредит», в тому числі за Договором кредитної лінії № 00-9646288 від 27.02.2024.
02.06.2025 між ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 02/06/25-Е, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» набуло право вимоги до боржників ТОВ «Онлайн Фінанс», в тому числі за Договором кредитної лінії № 00-9646288 від 27.02.2024.
Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-9646288 від 27.02.2024, укладеним між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 , а також судові витрати.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. 
Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Станом на 06.07.2026 відзив на позов до суду не надійшов.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.02.2024 між ТОВ «Макс Кредит» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Договір кредитної лінії № 00-9646288, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн, строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії, що передбачені умовами договору.
Відповідно до п. 2.8. Договору, кридитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: 27 лютого 2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6000,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електроного платіжного засобу (платіжної карти) 4149-62ХХ-ХХХХ-3344.
На виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ КБ «Приватбанк» надав лист та виписку про рух коштів на рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_1 за період 27.02.2024 по 03.03.2024, якими підтверджується факт належності відповідачу ОСОБА_1 платіжної карти 4149-62ХХ-ХХХХ-3344 та зарахування коштів за вище вказаним кредитним договором.
17.12.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до боржників ТОВ «Макс Кредит», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 00-9646288 від 27.02.2024, що підтверджується: копією вказаного договору; копією витягу Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс Кредит» до Договору факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024.
02.06.2025 між ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 02/06/25-Е, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» набуло право вимоги до боржників ТОВ «Онлайн Фінанс», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 00-9646288 від 27.02.2024, що підтверджується: копією вказаного договору; копією витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 02/06/25-Е від 02.06.2025.
Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача  ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 00-9646288 від 27.02.2024, відповідно до договорів факторингу, укладеним з первісними кредиторами.
Вказані договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладений вказаним способом правочин згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за Договором кредитної лінії № 00-9646288 від 27.02.2024,у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 49519,00 грн, яка складається з наступного: 6000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 43219,00 грн - заборгованість за процентами; 300,00 грн - комісія.
Проте суд не може погодитися із порядком та вказаним розміром її нарахування, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
З огляду на те, що кредитний договір укладений 27.02.2024, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суд приходить до висновку, що умови договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, які передбачені п. 1.4.1 Договору кредитної лінії № 00-9646288 від 27.02.2024, в розмірі 2,47 % щоденно, згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.
Суд розраховує заборгованість за відсотками за Договором кредитної лінії № 00-9646288 від 27.02.2024, виходячи із встановленої ч. 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»  максимальної денної процентної ставки 1 %, а тому за весь період користування кредитними коштами, розмір відсотків за користування кредитом повинен становити 216000,00 грн (6000,00х1 %х360 днів).
З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-9646288 від 27.02.2024у розмірі 27900,00 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 6000,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 21600,00 грн та комісії у розмірі 300,00 грн.
З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1364,83 грн (27900,00х 2422,40 ? 49519,00).
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).
Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 7000,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим представником обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул., Алматинська, буд. 8, офіс 310 А) заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-9646288 від 27.02.2024 у розмірі 27900 (двадцять сім тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1364 (одна тисяча триста шістдесят чотири) гривні 83 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна