справа № 631/414/26 
провадження № 1-кп/631/133/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 2 Нововодолазького районного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 листопада 2025 року під № 12025220000001312, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Камарло Республіки Грузія, громадянин України, офійно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , діючи свідомо, з грубим порушенням вимог чинного законодавства у сфері охорони праці, а саме положень статей 11, 13, 15 Закону України «Про охорону праці», пункту 5 статті 24 Кодексу законів про працю України, а також вимог Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1107 від 26 жовтня 2011 року, не зареєструвавшись як фізична особа-підприємець, самовільно організував господарську діяльність із виробництва бетонних щілинних підлог у приміщенні ангарного типу, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до пункту 5 групи А додатку 2 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року №77) переліку видів робіт підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1107, технічний огляд, випробування, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки відносяться до робіт підвищеної небезпеки.
За пунктом 19 групи Б додатку 2 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року №77) переліку видів робіт підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1107, зварювальні, газополум`яні, а також наплавочні і паяльні роботи, що виконуються із застосуванням відкритого полум`я, відносяться до робіт підвищеної небезпеки, які виконуються на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці.
Згідно з пунктом 1 переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого Наказом Держнаглядохоронпраці України від 26 січня 2005 року № 15, електрозварювальні, газополум`яні, наплавочні і паяльні роботи - є роботами з підвищеною небезпекою.
Відповідно до пункту 61 переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого Наказом Держнаглядохоронпраці України від 26 січня 2005 року № 15 управління, завантаження та обслуговування дробарних, сортувальних, фасувально-пакувальних, просівальних, змішувальних формувальних, затиральних, фільтрувальних, намотувальних, варочних, плавильних, сепараторних, очисних, обрізних, бурових, в`язальних, полірувальних механізмів - є роботами з підвищеною небезпекою.
Однак, усупереч вищенаведеним нормам у сфері охорони праці, ОСОБА_4 , не маючи відповідної ліцензії та дозволів, 27 серпня 2025 року уклав усний трудовий договір із неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив вимоги статті 188 КЗпП України, якою забороняється залучати неповнолітніх до робіт з небезпечними умовами праці. 
Крім того, пунктом 5 статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з неповнолітнім, що ОСОБА_4 , у свою чергу, не зробив.
Після цього ОСОБА_4 , діючи як фактичний роботодавець, організував виробничий процес у ангарі за адресою: Харківська область, селище Нова Водолага, вулиця Залізнична, 1/4, залучивши до виконання робіт із виготовлення бетонних щілинних підлог неповнолітнього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не забезпечивши їх проведенням інструктажів з охорони праці; засобами індивідуального захисту; допуском до роботи після медичного огляду; технічним наглядом кваліфікованої особи; дотриманням технологічної та електробезпеки при експлуатації обладнання (бетонозмішувача, зварювального апарата, електропроводки).
Так, 05 листопада 2025 року, приблизно о 07:45, неповнолітній ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщені ангару за адресою: АДРЕСА_3 , діючи за усною вказівкою ОСОБА_4 , який на момент виконання робіт на місці не перебував, приступили до робіт із перекладання бетонних плит усередині ангару. У цей час неповнолітній ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 , що у барабані бетонозмішувача не працюють металеві лопаті. Оскільки ОСОБА_4 в цей час був відсутній на місці проведення робіт, останні самостійно вирішили усунути несправність. З цією метою неповнолітній ОСОБА_9 , не маючи професійної підготовки з електрозварювання, взяв зварювальний апарат, який перебував у ангарі, порушуючи вимоги техніки безпеки, заліз усередину барабану бетонозмішувача для зварювання лопатей. Після чого, за невстановлених на момент досудового розслідування обставин, двигун бетонозмішувача самовільно спрацював, унаслідок чого барабан почав обертатися, коли неповнолітній ОСОБА_9 перебував у середині. Після чого, бетонозмішувач травмував неповнолітнього ОСОБА_9 , спричинивши йому численні тілесні ушкодження, несумісні з життям. ОСОБА_10 в цей час, почувши крики про допомогу неповнолітнього ОСОБА_9 , вимкнув двигун і витяг останнього, та викликав швидку медичну допомогу допомогу. Однак, неповнолітній ОСОБА_9 помер у кареті швидкої медичної допомоги дорогою до лікарні за адресою: м. Харків, Удянський міст, 49.5812, 36.914.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 202511211010002977 від 24 грудня 2025 року сукупна травма у ОСОБА_9 у вигляді множинних саден на тулубі, переломів правих ребер, «кишеня» - побідного розриву підшкірно-жирової клітковини, розривів нижніх часток легень, розрив діафрагми, з крововиливами у плевральну порожнину, розрив брижі кишечнику, розрив печінки, розрив правої нирки з кровотечею у поза черевний простір, відкритих переломів лівої стегнової кістки, відкритого перелому кісток правої гомілки виникли незадовго до настання смерті, від дії тупих твердих предметів, що діяли за механізмом удар-тертя, про що свідчать локалізації та характер переломів кісток. 
Сукупна травма у ОСОБА_9 у вигляді травми тулуба та кінцівок мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (п. п. 4.8., 2.1., 2.1.1.а, 2.1.2., 2.1.3.й,к,л,м,о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995) та мають прямий причино-наслідковий зв`язок з настанням смерті потерпілого. 
Організаційними причинами нещасного випадку, який стався 05 листопада 2025 року з неповнолітнім ОСОБА_9 під час виконання ним робіт підвищеної небезпеки є: допуск неповнолітнього ОСОБА_9 , до робіт з підвищеною небезпекою без навчання та перевірки знань з охорони праці; незабезпеченість неповнолітнього ОСОБА_9 під час виконання робіт з підвищеною небезпекою засобами індивідуального захисту, передбаченими нормативно-правовими актами; залучення до роботи працівника не за спеціальністю (професією), що виразилось у виконанні робіт з підвищеною небезпекою неповнолітнім ОСОБА_9 , який не мав відповідних дозволів на виконання робіт, не мав відповідної освіти та не пройшов професійну підготовку.
Дії ОСОБА_4 , який на підставі усної домовленості доручив неповнолітньому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виконувати роботи підвищеної небезпеки без відповідних дозволів, підготовки та забезпечення безпечних умов праці, знаходяться у причинному зв`язку з нещасним випадком, який стався з неповнолітнім ОСОБА_9 05 листопада 2025 року. 
У даній виробничій ситуації ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти настанню нещасного випадку, для чого він повинен діяти у відповідності до вищевикладених вимог нормативно-технічних документів у сфері охорони праці.
Відповідно до висновку експертів судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності №CE-19/121-25/29085-БЖ від 16 січня 2026 року, роботи до виконання яких 05 листопада 2025 року був залучений неповнолітній ОСОБА_9 , та за яких настало його травмування, відносяться до робіт з підвищеною небезпекою.
Безпечне виконання робіт за яких 05 листопада 2025 року настав нещасний випадок з неповнолітнім громадянином ОСОБА_9 , регламентується вимогами, які містяться у Законі України «Про охорону праці», ДНАОП 0.03-8.07-94 «Перелік важких робіт і робіт з шкідливими і небезпечними умовами праці, на яких забороняється застосування праці неповнолітніх», НПОАОП 26.6-1.02-00 «Правил охорони праці для працівників бетонних і залізобетонних заводів».
При виконанні робіт за яких 05 листопада 2025 року настав нещасний випадок з неповнолітнім громадянином ОСОБА_9 , були недотримані вимоги статті 11 та статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 17 ДНАОП 0.03-8.07-94 «Перелік важких робіт і робіт з шкідливими і небезпечними умовами праці, на яких забороняється застосування праці неповнолітніх», п.п. 3.31., 10.1.3, 11.8. та п.п. 1, 8, 11 Додатку 3 НПАОП 26.6.-1.02-00 «Правил охорони праці для працівників бетонних і залізобетонних заводів».
Безпосередньою причиною нещасного випадку є механічний вплив шнеку на тіло постраждалого, а першопричиною - виконання робіт з виготовлення бетонних виробів за системного збою організації служби охорони праці.
Умовою реалізації безпосередньої причини і настання нещасного випадку 05 листопада 2025 року з громадянином ОСОБА_9 стали дії ОСОБА_4 . 
Внаслідок неналежного проведення робіт з підвищеною небезпекою ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги чинного законодавства у сфері охорони праці, не передбачив можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті свого діяння (дії або бездіяльності), хоча міг і зобов`язаний був їх передбачити, що призвело до загибелі неповнолітнього ОСОБА_9 
24 березня 2026 року прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12025220000001312 від 05 листопада 2025 року, з одного боку, та підозрюваний у цьому провадженні ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, у приміщенні Харківської обласної прокуратури за адресою: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького б. 4, добровільно уклали угоду про визнання винуватості.
За умовами цієї угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 272 КК України, тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило загибель людей.
Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 272 КК України, у повному обсязі, та всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначено покарання за ч. 2 ст. 272 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, які пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями по забезпеченню безпечних умов виконання робіт з підвищеною небезпекою в установах, підприємствах та організаціях усіх форм власності строком на 1 (один) рік, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком, із стягненням всіх судових витрат.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, що встановлені приписами ст. 473, 476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні злочину, дав згоду на застосування узгодженого з прокурором виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Зазначив, що розуміє свою провину, щиро кається.
Захисник обвинуваченого  ОСОБА_5 вважав, що угода відповідає вимогам закону та укладена в інтересах його підзахисного, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання обвинуваченій.
Прокурор  ОСОБА_3 , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, а потерпілою надана письмова згода прокурору на укладення угоди, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченіому узгоджену в угоді міру покарання.
Потерпіла ОСОБА_6 , яка надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, у підготовчому судовому засіданні підтвердила свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості, просила її затвердити.
Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, дослідивши наявні матеріали судової справи, вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов такого.
Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до правил ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо, зокрема, кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Оскільки, згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 272 КК України є тяжким злочином, потерпіла надала згоду на укладання угоди, відтак, у даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти рішення про затвердження угоди.
Загальний порядок судового провадження на підставі угоди унормований положеннями ст. 474 КПК України.
Суд, на виконання приписів ст. 474 КПК України, шляхом проведення у судовому засіданні опитування учасників судового провадження, переконався що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_4 визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. 
Отже, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 272 КК України, тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило загибель людей.
При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з наступного.
Пленум Верховного Суду України в абзаці 1 п. 1 Постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив судам, що «при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання».
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд ураховує що ОСОБА_4 має постійне місце мешкання та реєстрації, має на утриманні двох неповнолітній дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у наркологічному диспансері та лікаря-психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем мешкання, раніше не судимий.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.
За ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє суб`єктам угоди самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.
Проте, суд при ухваленні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» КК України.
За угодою, у кримінальному провадженні, що роглядається, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 272 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, які пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями по забезпеченню безпечних умов виконання робіт з підвищеною небезпекою в установах, підприємствах та організаціях усіх форм власності строком на 1 (один) рік із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.
Ураховуючи характер і ступень небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, поведінку ОСОБА_4 після скоєного, його ставлення до вчиненого, наявність у обвинуваченого постійного місця реєстрації та проживання, знаходження у нього на утриманні 2 неповнолітніх дітей, беручи до уваги відсутність претензій з боку потерпілої, її згоду на укладення угоди про визнання винуватості, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, які пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями по забезпеченню безпечних умов виконання робіт з підвищеною небезпекою в установах, підприємствах та організаціях усіх форм власності строком на 1 рік. 
Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, беручи до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, враховуючи щире каяття ОСОБА_4 та активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також враховуючи особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає за доцільне надати обвинуваченому можливість виправитися без відбування покарання в місцях позбавлення волі, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
У ході досудового розслідування доОСОБА_4  був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, постановленою 08 листопада 2025 року. 
При цьому, за повідомленням в.о. начальникаДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» обвинуваченийбув звільнений 14 листопада 2025 року з-під варти, у зв`язку із внесенням визначеної суми застави.
Оскільки за ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, ураховуючи, що під час судового розгляду кримінального провадження клопотань про зміну запобіжного заходу від сторін кримінального провадження на розгляд суду не надходило, запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави слід залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
Після набрання вироком законної сили, заставу у розмірі 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень та 92240,00 (дев`яносто дві тисячи двісті сорок) гривень, а разом 242240,00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень нуль копійок), внесену заставодавцем ОСОБА_11 на депозитний рахунок Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області повернути ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до ст. 182 КПК України.
Згідно з приписами ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України.
Зміст ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» № 3352-XII від 30 червня 1993 року (із змінами та доповненнями) мовить про те, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується до підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відтак, ураховуючи, що до ОСОБА_4  був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, постановленою 08 листопада 2025 року, який в подальшому змінився на заставу, суд має застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України й зарахувати обвинуваченому у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення, а саме, з 06 листопада 2025 року з 07 годині 29 хвилин до 14 листопада 2025 року, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме: 
мобільний телефон ТМ «РОСО С75», чорного кольору, в чохлі блакитного кольору, з сім-картою оператора «Vodafone» НОМЕР_2 , який передано відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити у розпорядженні власника;
мобільний телефон марки Redmi Note 10 PRO, з сім-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 у чорному корпусі в чохлі чорного кольору, зварювальний апарат чорного кольору фірми «DNIPRO M» M-18D 2021, зв?язку ключів на металевому кільці в кількості 2 шт., що зберігаються у камері зберігання речових доказів у приміщенні СУ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Весніна,14, 2-й під`їзд (квітанція № 3463), бетонозмішувач синього кольору з редуктором марки РМ 2502512, який зберігається в ангарному приміщенні за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Нова Водолага, вул. Залізнична, буд. 1/4 (координати 49,71429С, 35,89033В), повернути власнику;
змиви речовини бурого кольору з контрольними зразками в кількості 3-х штук; матеріальний носій Micro SD 32 GB с/н: FA4CF19A804 інформації з завантаженими відеозаписами аккаунту Tik Tok «ІНФОРМАЦІЯ_5; матеріальний носій інформації microSD 32GB s/n: FY32G38A604, на якому зафіксовані відомості отримані з КНП ХОР «ЦЕМД та МК», яке розташоване за адресою: м. Харків, проспект Незалежності, буд. 13, залишити у матеріалах кримінального провадження.
Витрати на проведення судової інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/29085-БЖ від 16 січня 2026 року у розмірі 14262,40 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України потрібно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Захід забезпечення кримінального провадження застосований на стадії досудового розслідування, а саме: арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2025 року на змиви речовини бурого кольору з контрольними зразками у кількості 3-х штук; бетонозмішувач синього кольору з редуктором марки РМ 2502512; зварювальний апарат чорного кольору фірми «DNIPRO M» M-18D 2021; зв`язку ключів на металевому кільці в кількості 2 шт., - належні ОСОБА_4 , а також ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2025 року на мобільний телефон марки «Redmi Note 10 PRO», IMEI: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 з сімкартками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , у чорному корпусі в чохлі чорного кольору - належні ОСОБА_4 , відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, треба скасувати, оскільки відпали мета та підстави його застосування.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, підстави для відмови у затвердженні угоди, що визначені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної угоди.
На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 368-371, 373, 374, 376, 394, 468, 469, 472 - 476 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 березня 2026 року прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12025220000001312 від 05 листопада 2025 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , з іншого боку.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, які пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями по забезпеченню безпечних умов виконання робіт з підвищеною небезпекою в установах, підприємствах та організаціях усіх форм власності строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки. 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу у вигляді застави ОСОБА_4 залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
Після набрання вироком законної сили, заставу у розмірі 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень та 92240,00 (дев`яносто дві тисячи двісті сорок) гривень, а разом 242240,00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень нуль копійок), внесену заставодавцем ОСОБА_11 на депозитний рахунок Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області повернути ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), відповідно до ст. 182 КПК України.
Стягнути з ОСОБА_4 , відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави витрати на проведення судової інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/29085-БЖ від 16 січня 2026 року у розмірі 14262,40 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
мобільний телефон марки Redmi Note 10 PRO, з сім-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 у чорному корпусі в чохлі чорного кольору, зварювальний апарат чорного кольору фірми «DNIPRO M» M-18D 2021, зв?язку ключів на металевому кільці в кількості 2 шт., що зберігаються у камері зберігання речових доказів у приміщенні СУ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Весніна,14, 2-й під`їзд (квітанція № 3463), бетонозмішувач синього кольору з редуктором марки РМ 2502512, який зберігається в ангарному приміщенні за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Нова Водолага, вул. Залізнична, буд. 1/4 (координати 49,71429С, 35,89033В), повернути власнику;
змиви речовини бурого кольору з контрольними зразками в кількості 3-х штук; матеріальний носій Micro SD 32 GB с/н: FA4CF19A804 інформації з завантаженими відеозаписами аккаунту Tik Tok «ІНФОРМАЦІЯ_5; матеріальний носій інформації microSD 32GB s/n: FY32G38A604, на якому зафіксовані відомості отримані з КНП ХОР «ЦЕМД та МК», яке розташоване за адресою: м. Харків, проспект Незалежності, буд. 13, залишити у матеріалах кримінального провадження.
Захід забезпечення кримінального провадження, застосований на стадії досудового розслідування, а саме: арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2025 року на змиви речовини бурого кольору з контрольними зразками у кількості 3-х штук; бетонозмішувач синього кольору з редуктором марки РМ 2502512; зварювальний апарат чорного кольору фірми «DNIPRO M» M-18D 2021; зв`язку ключів на металевому кільці в кількості 2 шт., - належні ОСОБА_4 , а також ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2025 року на мобільний телефон марки «Redmi Note 10 PRO», IMEI: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 з сімкартками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , у чорному корпусі в чохлі чорного кольору - належні ОСОБА_4 , скасувати.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій та прокурору.
Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга в Харківський апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1