УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

15 червня 2026 року 
м. Київ
справа №380/13415/25
адміністративне провадження №К/990/19267/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року
у справі №380/13415/25
за позовом ОСОБА_1 
до Львівської міської ради 
про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до адміністративного суду з позовом до Львівської міської ради, в якому просив:

- прийняти рішення, яким зобов`язати Львівську міську раду визнати право постійного користування земельною ділянкою, що знаходиться в місті Львові, по вулиці Абхазькій, в Споживчому кооперативі «Геофізик», з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і гаражного будівництва з координатами кутів повороту в СК 63.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року, закрито провадження у справі. Роз`яснено позивачу, що цей спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 27 квітня 2026 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху на підставі статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для надання документа про сплату судового збору у розмірі, визначеному законом.

Вказану ухвалу Верховного Суду було вручено позивачу 19 травня 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R068095865619.

У межах встановленого судом строку позивач направив заяву про усунення недоліків та долучив документ про сплату судового збору.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Таким чином, позивачем усунуто недоліки, що стали підставою для залишення касаційної скарги без руху.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі, суди першої та апеляційної інстанцій порушили положення статей 2, 19, пункту 1 частини першої статті 238 та 242 КАС України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, скаржник вказує на необґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, оскільки цей спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Скаржник вважає, що суди першої і апеляційної інстанцій неправильно визначили характер спірних правовідносин, помилково віднісши спір до приватно-правових, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тоді як правовідносини у цій справі, пов`язані з ухваленням органом місцевого самоврядування рішення з питань надання в користування земельної ділянки, є саме спором у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 16 лютого 2026 року у справі №380/6820/25 та від 03 березня 2026 року у справі №380/7707/25 про те, що у цих правовідносинах відповідач здійснює публічно-владні управлінські функції на підставі законодавства у сфері земельних правовідносин, а спір у цій справі виник у зв`язку з порушенням Львівською міською радою публічно-правових прав позивача на належний розгляд поданого ним звернення та неприйняття відповідачем у межах передбачених законодавством повноважень відповідного рішення, яке стосується надання/ненадання позивачу в постійне користування земельної ділянки, якою він постійно користується як член кооперативу.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить Верховний Суд скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття скарги до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року, з метою перевірки дотримання судами першої та апеляційної інстанцій положень статей 2, 19, пункту 1 частини першої статті 238 та 242 КАС України, а також перевірки необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16 лютого 2026 року у справі №380/6820/25 та від 03 березня 2026 року у справі №380/7707/25.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Суд також звертає увагу на необхідність реєстрації учасників справи в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (далі - ЄСІКС). Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З огляду на вищезазначені положення процесуального закону, запровадження на всій території України воєнного стану, а також з метою процесуальної економії, Суд рекомендує ОСОБА_1 зареєструвати електронний кабінет у підсистемі ЄСІКС «Електронний суд».

Інструкція користувача Електронного суду розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІКС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.

Керуючись статтями 18, 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року у справі №380/13415/25 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про зобов`язання вчинити дії.

2. Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду матеріали справи №380/13415/25.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

С.М. Чиркін