ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 
м. Київ
cправа № 924/739/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С.,

секретар судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Фізичної особи-підприємця 
Волосянка Петра Федоровича - особисто, Пасічника С.П.,
Хмельницької міської ради - не з`явився, 
Приватного підприємства 
«Земельно-юридичний центр» - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Волосянка Петра Федоровича

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 (у складі колегії суддів: Маціщук А.В. (головуючий), Василишин А.Р., Філіпова Т.Л.) 
та рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2025 (суддя Кочергіна В.О.)

у справі № 924/739/25
за позовом Фізичної особи-підприємця Волосянка Петра Федоровича
до Хмельницької міської ради,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного підприємства «Земельно-юридичний центр»,
про визнання укладеним договору оренди землі, визнання незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року Фізична особа-підприємець (далі - ФОП) Волосянко П.Ф. звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради, у якому з урахуванням заяв про зміну предмета позову, просив суд:
- визнати укладеним договір оренди землі від 13.08.2010;
- визнати незаконним та скасувати рішення позачергової 42-ої сесії Хмельницької міської ради від 25.07.2024 №12 (в частині надання позивачу земельної ділянки в оренду терміном на 10 років);
- визнати незаконним та скасувати рішення 55-ої сесії Хмельницької міської ради від 11.09.2025 № 37 «Про розгляд заяви адвоката Пасічника Сергія Петровича в інтересах ФОП Волосянка Петра Федоровича».
Позовні вимоги обґрунтовано обставинами порушення Хмельницькою міською радою прав ФОП Волосянка П.Ф. щодо користування земельною ділянкою по вул. Центральній, 15, в с. Пирогівці Хмельницького р-ну Хмельницької обл. , кадастровий номер 6825086700:01:010:0268, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна - приміщення майстерні, власником якого є позивач.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області суду від 29.09.2025 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватне підприємство «Земельно-юридичний центр» (далі - ПП «Земельно-юридичний центр»).
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2025, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026, у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у березні 2026 року ФОП Волосянко П.Ф. подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадків, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), просить скасувати постановлені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Здійснити розподіл судових витрат (судовий збір, правнича допомога позивачу у касаційному провадженні - орієнтовний розмір 15 000,00 грн).
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.04.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 924/739/25 за касаційною скаргою ФОП Волосянка П.Ф. з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 ГПК, та призначено касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29.04.2026.
Хмельницька міська рада у відзиві на касаційну скаргу зазначає про правильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Хмельницька міська рада та ПП «Земельно-юридичний центр» в судове засідання своїх представників не направили.
Відповідно до частини 1 статті 301 ГПК у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК.
Так, за змістом частини 1, пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання. 
Ураховуючи положення статті 202 ГПК, наявність відомостей про направлення учасникам справи ухвал з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, відсутність заяв учасників щодо розгляду справи, у тому числі, клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є їхнім правом, а не обов`язком, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності представників зазначених учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ФОП Волосянка П.Ф. та його представника, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків. 
При вирішенні справи судами попередніх інстанцій установлено, що на підставі договору дарування від 14.05.1997, посвідченого 14.05.1997 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Івановою І.І., Волосянку П.Ф. на праві приватної власності належить приміщення майстерні загальною площею 259,0 кв. м по вул. Центральній, 15 у с. Пирогівці Хмельницького р-ну Хмельницької обл . 
14.10.2007 Пироговецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області (далі - Пироговецька сільська рада) прийнято рішення № 02, яким Волосянку П.Ф. надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,14 га із земель запасу Пироговецької сільської ради з метою передачі її в оренду терміном на 49 років з правом викупу для комерційного використання.
22.07.2008 Головним управлінням земельних ресурсів у Хмельницькій області затверджено умови відведення земельної ділянки замовнику Волосянко П.Ф., зокрема площа земельної ділянки 0,14 га, мета використання - для комерційної діяльності.
29.10.2008 Пироговецькою сільською радою прийнято рішення № 07, пунктом 1 якого затверджено Волосянку П.Ф. проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки під комерційне використання площею 0,14 га в с. Пирогівці по вул. Центральній, 15 ; після виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під комерційне використання вирішено укласти з Волосянко П.Ф. договір оренди зазначеної земельної ділянки (пункт 2).
Відповідно до реєстраційної картки серії АБД № 395928 (дата заповнення 09.12.2008) Центру Державного земельного кадастру на підставі рішення Пироговецької сільської ради від 29.10.2008 № 07, сформованій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6825086700:01:010:0268. У картці міститься інформація щодо розміру цієї земельної ділянки - 0,14 га. 
У справі наявна копія Типового договору оренди землі від 13.08.2010, який містить підпис голови Пироговецької сільської ради, як орендодавця, та Волосянко П.Ф., як орендаря, за умовами якого в оренду передається земельна ділянка, що знаходиться в с. Пирогівці (пункт 1), площею 0,14 га (пункт 2), з розміщеними на ній будівлями (пункт 4), для комерційного використання (пункт 15). За змістом пункту 8 договір укладено на 49 років. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-ти денний термін після укладення договору оренди, державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (пункт 20). У пункті 30 договору визначено право орендаря вимагати від орендодавця надання земельної ділянки для використання після державної реєстрації договору оренди. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 43).
Зазначений договір оренди землі від 13.08.2010 не містить відомостей щодо проведення його державної реєстрації.
21.10.2019 Пироговецькою сільською радою прийнято рішення № 25, яким Волосянку П.Ф. надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості із земель комунальної власності (категорія земель житлової і громадської забудови) для розташування та облаштування майстерні, що розташована в с. Пирогівці Хмельницького району на території Пироговецької сільської ради за адресою: вул. Центральна, 15.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру від 11.12.2024 НВ-0003051872024, 04.12.2023 проведено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 6825086700:01:010:0268, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Пирогівці, вул. Центральна, 15, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої 16.11.2023 ПП «Земельно-юридичний центр».
У матеріалах справи наявні:
- копія клопотання Волосянко П.Ф. від 28.12.2023, адресоване міському голові, про залишення без розгляду його клопотання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,14 га, кадастровий номер 6825086700:01:010:0268, яка розташована в с. Пирогівці, вул. Центральна, 15 Хмельницького району Хмельницької області , та надання її в оренду;
- копія клопотання Волосянко П.Ф. від 13.04.2024, адресоване міському голові, про надання в оренду земельної ділянки площею 0,14 га, кадастровий номер 6825086700:01:010:0268, яка розташована в с. Пирогівці, вул. Центральна, 15 Хмельницького району Хмельницької області , з цільовим призначенням - 03.15 для обслуговування приміщення майстерні.
25.07.2024 Хмельницькою міською радою прийнято рішення № 12, яким передано Волосянку П.Ф. в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 1 400 кв. м по вул. Центральній, 15, у с. Пирогівці Хмельницького району , кадастровий номер 6825086700:01:010:0268, для обслуговування приміщення майстерні по вул. Центральній, 15, в с. Пирогівці Хмельницького району, Хмельницької області , (реєстраційний номер нерухомого майна 2281073568250), категорія земель - землі житлової та громадської забудови, код класифікації видів цільового призначення земель 03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.
Управління земельних відносин Хмельницької міської ради за результатами розгляду звернення Волосянка П.Ф. від 13.02.2025 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо внесення змін до конфігурації земельної ділянки, у листі від 05.03.2025 повідомило Волосянка П.Ф. про те, що для розгляду клопотання про внесення змін у відомості про земельну ділянку необхідно подати клопотання встановленого зразку та ряд документів з наведеним переліком. Також у листі зазначено, що згідно змісту листа ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.02.2025 №18-22-0.502-487/281-25 - відповідно до даних Державного земельного кадастру при розгляді проекції візуально накладання стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами 6825086700:01:005:0017 та 6825086700:01:010:0268 відсутнє.
У матеріалах справи наявні:
- заява представника позивача адвоката С. Пасічника від 08.05.2025, який діє в інтересах ФОП Волосянка П.Ф., адресована голові Хмельницької міської ради О. Симчишину, про подання для затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в с. Пирогівці, вул. Центральна, 15 Хмельницького району Хмельницької області, яка на умовах оренди використовується з 25.12.1992; договір на оренду земельної ділянки переукладений 13.08.2010; дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, наданий рішенням № 25 35 сесії VII скликання Пироговецької сільської ради. У додатках до заяви зазначено: технічну документація із землеустрою, ордер адвоката, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
- копія матеріалів технічної документації (рік виготовлення - 2025, розробник - ТОВ «Поділляземінвест») із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Хмельницької міської ради, що знаходиться в оренді Волосянка П.Ф., в с. Пирогівці, вул. Центральна, 15 Хмельницького району Хмельницької області , у яких, між іншим, наявна заява Волосянка П.Ф. від 29.04.2025, адресована директору ТОВ «Поділляземінвест», про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для внесення відомостей до автоматизованої системи ведення, що в оренді Волосянка П.Ф., яка розташована за адресою: с. Пирогівці, вул. Центральна, 15 Хмельницького району Хмельницької області , загальна площа 0,1400 га; цільове призначення: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.
Рішенням Хмельницької міської ради від 11.09.2025 № 37 за результатами розгляду заяви адвоката Пасічника С.П. в інтересах ФОП Волосянка П.Ф. відмовлено адвокату Пасічнику С.П. в інтересах ФОП Волосянка П.Ф. у затвердженні технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Центральній, 15 в селі Пирогівці , дозвіл на розроблення якої було надано рішенням № 25 тридцять п`ятої сесії 7 скликання, що відбулась 21.10.2019. 
Зазначене рішення мотивоване тим, що Волосянко П.Ф. особисто з заявою про затвердження технічної документації до Хмельницької міської ради не звертався; подання заяви представником суперечить імперативним приписам статті 17-2 Земельного кодексу України (далі - ЗК). Подана на затвердження технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробником якої є ТОВ «Поділляземінвест», не містить мети розроблення такої документації із землеустрою. Крім того, в завданні на складання технічної документації із землеустрою зазначено, що кадастровий номер земельної ділянки присвоює управління Держгеокадастру, проте земельна ділянка вже має кадастровий номер 6825086700:01:010:0268.
У матеріалах справи наявні:
- лист Управління адміністративних послуг від 11.08.2025, адресований Управлінню правового забезпечення Хмельницької міської ради, до якого додано належним чином завірені копії документів, зокрема, опис документів, що було додано до заяви про адміністративну послугу, у тому числі завірену копію довіреності від 04.04.2024 № 136, виданої Волосянком П.Ф. на ім`я Потриденного В.П.
- копія довіреності від 04.04.2024 № 136, видана громадянином Волосянком П.Ф. громадянину Потриденному В.П., на представництво інтересів в органах місцевого самоврядування. Для виконання цієї довіреності представника уповноважено з власної ініціативи подавати та отримувати документацію із землеустрою від імені Волосянка П.Ф. , витяги з рішень Хмельницької міської ради, що стосуються його прав на приватизацію земельної ділянки 03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Пирогівці, вул. Центральна, 15 . Довіреність видана строком на 1 рік, тобто до 03.04.2025;
- витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації 29.07.2025 кримінального провадження № 42025242260000051 за заявою Волосянка П.Ф. по факту підробки клопотання на ім`я міського голови про надання в оренду земельної ділянки площею 1 400 кв. м, кадастровий номер 6825086700:01:010:0268, наданий позивачем на підтвердження його заперечень щодо обставин видачі довіреності на ім`я Потриденного В.П.
ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області у листі від 19.08.2025, адресованому Управлінню земельних ресурсів Хмельницької міської ради, зазначило, що згідно з книгами записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, у розділі 4 Записи державної реєстрації договорів оренди землі Хмельницького району Хмельницької області відсутній запис щодо державної реєстрації договору оренди землі від 13.08.2020, укладеного між Пироговецькою сільською радою та Волосянком П.Ф., щодо земельної ділянки в с. Пирогівці, вул. Центральна, 15 .
У листі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.08.2025, адресованому Управлінню правового забезпечення та представництва Хмельницької міської ради, зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6825086700:01:010:0268, площею 0,1400 га, яка розташована в с. Пирогівці, вул. Центральна, 15 Хмельницького району Хмельницької області , зареєстрована в Державному земельному кадастрі 04.12.2023 за заявою гр. Волосянка П.Ф. на підставі технічної документації.
У листі ГУ ДПС у Хмельницькій області від 29.09.2025, адресованому Кооперативу «Очаг», наведено інформацію, що Кооперативом «Очаг» подано податкові декларації з плати за землю і задекларовано податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку площею 0,14 га, яка розташована в с. Пирогівці, вул. Центральна, 15, кадастровий номер 6825086700:01:010:0268: за 2021 рік у сумі 2 215,17 грн; за 2022 рік у сумі 2 436,70 грн; за 2023 рік у сумі 2 802,20 грн; за 2023 рік у сумі 2 945,11 грн. Станом на 26.09.2025 у Кооперативу «Очаг» відсутня заборгованість зі сплати податків, зборів, платежів, що контролюються органами державної податкової служби.
Предметом позову у справі, що розглядається, є вимоги ФОП Волосянка П.Ф., заявлені до Хмельницької міської ради, про визнання укладеним договору оренди землі від 13.08.2010; визнання незаконними та скасування рішення позачергової 42-ої сесії Хмельницької міської ради від 25.07.2024 №12 (в частині надання позивачу земельної ділянки в оренду терміном на 10 років) та рішення 55-ої сесії Хмельницької міської ради від 11.09.2025 № 37 «Про розгляд заяви адвоката Пасічника Сергія Петровича в інтересах ФОП Волосянка Петра Федоровича», обґрунтовані обставинами порушення Хмельницькою міською радою прав ФОП Волосянка П.Ф. щодо користування земельною ділянкою по вул. Центральній, 15, в с. Пирогівці Хмельницького р-ну Хмельницької обл. , кадастровий номер 6825086700:01:010:0268, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна - приміщення майстерні, власником якого є позивач.
Суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, у задоволенні позову відмовив і мотивував рішення таким:
- договір оренди землі, державна реєстрація якого не вчинена, є неукладеним, тому позивач не довів існування права оренди на підставі договору оренди землі від 13.08.2010;
- оспорюване рішення Хмельницької міської ради від 25.07.2024 № 12 (в частині надання позивачу земельної ділянки в оренду терміном на 10 років) спрямоване на встановлення правових підстав для позивача щодо користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування належних йому на праві власності об`єктів нерухомості, а позивачем не доведено порушення його прав прийняттям цього рішення;
- позивачем не доведено підстав для визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 11.09.2025 № 37 «Про розгляд заяви адвоката Пасічника Сергія Петровича в інтересах ФОП Волосянка Петра Федоровича».
У поданій касаційній скарзі ФОП Волосянко П.Ф. в обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень послався на те, зокрема, що:
- суд апеляційної інстанції при вирішенні спору неправильно застосував статтю 21 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та не врахував висновки, викладені у пункті 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 про те, що «Рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Тому оскарження такого рішення спрямоване не на втрату ним юридичної сили, а на захист інтересу у юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення). Тому його можна оскаржити впродовж усього часу тривання порушення зазначеного інтересу»;

- судом не враховано, що на спірній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у приватній власності позивача, то земельна ділянка не може бути передана її власником у користування будь-кому, окрім власника таких об`єктів. При цьому, відсутність оформленого договору оренди земельної ділянки не припиняє права власника користуватися належними йому об`єктами нерухомого майна, а таке користування є неможливим без одночасного користування земельною ділянкою під цими об`єктами. Такі висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 918/1132/22 (п. 6.20) та від 20.11.2024 у справі № 917/1938/23 (п. 4.23); постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 17.04. 2025 у справі № 904/186/23, що не враховано судами при вирішенні спору;

- судами не враховано висновки Верховного Суду щодо важливості принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею), а також те, що особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття відповідно до статті 120 ЗК та статті 377 ЦК, про що зазначено у постановах від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37, 38), від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42);

- судами не враховано висновки Верховного Суду щодо поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки», про що зазначено у постановах від 02.10.2020 у справі № 912/3295/18, від 19.02.2014 у справі № 0426/14068/2012, від 13.06.2016 у справі № 570/3056/15-ц; 

- суд апеляційної інстанції не врахував і не застосував правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 13.06.2016 у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16), від 18.12.2013 у справі № 6-127цс13, у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 136/2211/15-ц, щодо чинності договору оренди землі;

- суди дійшли безпідставного висновку про відсутність порушення прав позивача прийняттям оспорюваних рішень ради та не врахували висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 128/3751/14-а, стосовно того, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів;

- суд при вирішенні спору неправильно застосував положення статті 17-2 ЗК, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду у контексті подання відповідної заяви адвокатом в інтересах клієнта відповідно до договору про надання правової допомоги;
- суди порушили норми процесуального права (статті 74, 77, частини 4, 5 статті 236 ГПК), що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів;

- судами першої та апеляційної інстанцій необґрунтовано відмовлено у клопотанні позивача про призначення та проведення експертизи з питань землеустрою;

- суди не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.10.2019 у справі № 902/271/18, від 16.02.2021 у справі № 922/2115/19, від 22.06.2021 у справі № 923/525/20, від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, від 12.01.2022 у справі № 234/11607/20, щодо можливості повернення на стадію підготовчого провадження за певних обставин.
Відповідно до статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення у межах доводів і вимог касаційної скарги, виходить із такого.
Щодо позовних вимог про визнання укладеним договору оренди землі від 13.08.2010.
Договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК; тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в договорі оренди землі від 13.08.2010).
За змістом статті 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2).
У статті 640 ЦК передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина 2). Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (частина 3).
За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (стаття 792 ЦК).
Спеціальним законом, що регулює відносини оренди землі, є Закон України «Про оренду землі».
У статті 13 Закону України «Про оренду землі» (у відповідній редакції) визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» (у відповідній редакції) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації (стаття 20 Закону України «Про оренду землі» (у відповідній редакції).
Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (статті 124 ЗК (у редакції, станом на дату зазначену в тексті договору оренди).
Відповідно до статті 125 ЗК (у відповідній редакції) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Крім того, частиною 5 статті 126 ЗК (у відповідній редакції) було передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. 
Отже аналіз законодавства, чинного на дату, зазначену в договорі оренди землі від 13.08.2010, дає підстави для висновку, що метою укладення будь-якого цивільного правочину є отримання певних правових наслідків через реалізацію сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Разом із тим реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17 наведено правові висновки, за якими, зокрема, права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації, як передбачено статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що сторони в договорі оренди землі мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії вказаного договору, однак якщо сторони цього не зробили, то діють загальні правила, передбачені Законом України «Про оренду землі», який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення в Реєстрі відповідних реєстраційних дій.
При цьому Велика Палата Верховного Суду взяла до уваги, що відповідно до частини 3 статті 640 ЦК у редакції, яка була чинною на час укладення договору оренди земельної ділянки у справі, визначено момент, коли договір, який підлягав державній реєстрації, є укладеним, а саме: договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються (частина 2 статті 631 ЦК), то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини 3 статті 640 ЦК є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини 3 статті 631 цього Кодексу.
Подібний висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц, який було враховано судом апеляційної інстанції у справі, що розглядається, відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», частини 4 статті 236 ГПК.
У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій установили:
- договір від 13.08.2010 містить назву «Типовий договір оренди землі» і форму типового договору, у преамбулі якого орендодавцем та орендарем зазначена одна і та сама особа - Волосянко Петро Федорович, що є очевидним дефектом договору;
- договір містить підписи представників орендодавця та орендаря, скріплений печаткою Пироговецької сільської ради та печаткою Кооперативу «Очаг», тоді як кооператив не є стороною договору, оскільки у графі «орендар» зазначений Волосянко П.Ф., натомість печатка кооперативу мала б підтвердити повноваження представника/підписанта саме кооперативу;
- договір містить умови щодо його державної реєстрації (пункти 20, 30, 43), у тому числі щодо передачі земельної ділянки орендарю за актом приймання-передачі після державної реєстрації договору;
- договір не містить відомостей щодо його державної реєстрації, як і матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт державної реєстрації цього договору та передачі спірної ділянки за актом приймання-передачі позивачу, що також підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.08.2025 стосовно відсутності у відповідній документації будь-якої інформації щодо реєстрації договору оренди від 13.08.2010;
- Волосянко П.Ф. як орендар не надав доказів сплати орендної плати за договором, натомість, як свідчить досліджений судами попередніх інстанцій лист ГУ ДПС у Хмельницькій області від 29.09.2025, плату за землю у 2021-2023 роках здійснював Кооператив «Очаг», який не є ані стороною договору оренди, ані стороною у справі.
За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що договір оренди землі, державна реєстрація якого не вчинена, є неукладеним, тому ФОП Волосянко П.Ф. не довів існування права оренди на підставі договору оренди землі від 13.08.2010.
Такі висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду та Верховного Суду України, викладеним у наведених скаржником у касаційній скарзі постановах, щодо моменту, з якого договір оренди земельної ділянки вважається укладеним відповідно до законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин.
Щодо позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішення Хмельницької міської ради від 25.07.2024 № 12 (в частині надання позивачу земельної ділянки в оренду терміном на 10 років) та рішення Хмельницької міської ради від 11.09.2025 № 37 «Про розгляд заяви адвоката Пасічника Сергія Петровича в інтересах ФОП Волосянка Петра Федоровича».
У статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.
До повноважень міських рад в галузі земельних відносин на її території належить, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб та надання земельних ділянок в користування (стаття 9 ЗК).
За змістом статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно з частиною 1 статті 124 ЗК передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно з частиною 1 статті 21 ЦК суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Аналіз наведених положень ЦК свідчить, що у разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування правового акта індивідуальної дії, виданого, зокрема, органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини того, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.03.2023 у справі № 920/456/19, від 14.06.2022 у справі № 903/1173/15, від 09.11.2021 у справі № 906/1388/20, від 26.08.2021 у справі № 924/949/20, від 23.10.2018 у справі № 903/857/18, від 20.08.2019 у справі № 911/714/18, від 13.10.2020 у справі № 911/1413/19).
ФОП Волосянко П.Ф. підстави для визнання незаконними та скасування рішення Хмельницької міської ради від 25.07.2024 № 12 (в частині надання позивачу земельної ділянки в оренду терміном на 10 років) обґрунтовує виключно тим, що таке рішення порушує його права, оскільки прийнято радою на підставі заяви (клопотання), підробленої від імені позивача невстановленою особою.
На підтвердження доводів про неподання позивачем міському голові Хмельницької міської ради клопотання від 13.04.2024 ФОП Волосянко П.Ф. надав суду витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації 29.07.2025 кримінального провадження № 42025242260000051 за заявою Волосянко П.Ф. по факту підробки невстановленою особою клопотання на ім`я міського голови про надання позивачу в оренду земельної ділянки площею 1 400 кв. м, кадастровий номер 6825086700:01:010:0268.
Суди попередніх інстанцій установили, що земельній ділянці кадастровий номер 6825086700:01:010:0268 розміщуються об`єкти нерухомості, належні на праві власності позивачу.
Згідно з рішенням Хмельницької міської ради від 25.07.2024 № 12 позивачу передано в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 1 400 кв. м по вул. Центральній, 15, в с. Пирогівці Хмельницького району, кадастровий номер 6825086700:01:010:0268, для обслуговування приміщення майстерні по вул. Центральній, 15, в с. Пирогівці Хмельницького району, Хмельницької області (реєстраційний номер нерухомого майна 2281073568250), категорія земель - землі житлової та громадської забудови, код класифікації видів цільового призначення земель 03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.
За встановлених судами обставин, зазначене рішення ради прийнято в межах компетенції відповідача відповідно до статті 144 Конституції України, статей 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та відповідає вимогам законодавства.
Оцінивши у сукупності наявні в матеріалах справи докази, суди попередніх інстанцій установили, що ФОП Волосянко П.Ф. належними та достовірними доказами відповідно до статей 74, 76 - 79 ГПК не довів факт підробки заяви (клопотання) від 13.04.2024. Натомість зміст цього клопотання від 13.04.2024 і додані до нього документи (паспортні дані власника, договір купівлі-продажу, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку) мають персоналізований характер, а докази подання таких документів поза волею позивача матеріали справи не містять.
Водночас суди установили, що по суті рішення Хмельницької міської ради від 25.07.2024 № 12 у частині надання позивачу земельної ділянки в оренду терміном на 10 років спрямоване на встановлення правових підстав для позивача щодо користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування належних позивачу на праві власності об`єктів нерухомості, і таке рішення не порушує права позивача.
Будь-яких інших підстав для визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 25.07.2024 № 12 (в частині надання позивачу земельної ділянки в оренду терміном на 10 років) суди попередніх інстанцій не встановили, а позивачем таких обставин належними і допустимими доказами не доведено.
Доводи касаційної скарги щодо неврахування судами попередніх інстанцій при вирішенні спору обставин знаходження на спірній земельній ділянці належного позивачу на праві власності майна, а також неврахування висновків Верховного Суду з питань застосування положень статті 120 ЗК та статті 377 ЦК, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на предмет і підстави заявленого позову, спірним є питання щодо наявності/відсутності підстав для визнання укладеним договору оренди від 13.08.2010, за яким земельна ділянка надавалася для комерційного використання, а питання надання позивачу земельної ділянки з кадастровим номером 6825086700:01:010:0268 для обслуговування приміщення майстерні по вул. Центральній, 15, в с. Пирогівці Хмельницького району, Хмельницької області, (реєстраційний номер нерухомого майна 2281073568250), що належить позивачу на праві власності, було предметом розгляду Хмельницької міської ради, яка рішенням від 25.07.2024 № 12 надала позивачу зазначену земельну ділянку в оренду саме для обслуговування такого майна. При цьому судами попередніх інстанцій при вирішенні спору не встановлено обставин невідповідності цього рішення вимогам законодавства та порушення прав і законних інтересів позивача щодо користування спірною земельною ділянкою.
Крім того, рішенням від 11.09.2025 № 37 Хмельницька міська рада відмовила адвокату Пасічнику С.П. в інтересах ФОП Волосянка П.Ф. про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Центральній, 15 в селі Пирогівці, дозвіл на розроблення якої було надано рішенням від 21.10.2019 № 25.
Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності підстав для визнання незаконними та скасування рішення Хмельницької міської ради від 11.09.2025 № 37 «Про розгляд заяви адвоката Пасічника Сергія Петровича в інтересах ФОП Волосянка Петра Федоровича», суди попередніх інстанцій установили такі обставини:
- заява від 08.05.2025, адресована Голові Хмельницької міської ради, з якою направлено для затвердження документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в с. Пирогівці, вул. Центральна, 15, подана адвокатом Пасічником С.П. як представником ФОП Волосянка П.Ф. з порушенням вимог статті 17-2 ЗК та статті 31 «Про адміністративну процедуру» щодо особистого звернення особи з певного питання, а договір про надання правової допомоги не містить умов, які б надави адвокату право від імені позивача вчиняти відповідні дії, зокрема звертатися до Хмельницької міської ради з відповідного питання;
- у зазначеній технічній документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка подана раді на затвердження, не визначено мети її розроблення; ані завдання на складання технічної документації, ані пояснювальна записка не містять обґрунтувань щодо необхідності розробки технічної документації, тоді як земельна ділянка по вулиці Центральній 15 в селі Пирогівці вже сформована відповідно до статті 79-1 ЗК, має визначений кадастровий номер 68250786700:01:020:0268 і 16.11.2023 здійсненна її державна реєстрація в Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ПП «Земельно-юридичний центр»; ураховано відсутність проекту договору оренди землі;
- у поданій адвокатом Пасічником С.П. заяві від 08.05.2025 не визначено підстав необхідності затвердження нової технічної документації, що суперечить приписам пункту 3 частини 1 статті 40 Закону України «Про адміністративну процедуру» щодо змісту вимоги особи, яка подає заяву, з огляду на те, що земельна ділянка вже сформована та зареєстрована;
- рішення Хмельницької міської ради від 11.09.2025 № 37 не суперечить актам цивільного законодавства, а також не порушує права та законні інтереси позивача, оскільки останній не позбавлений можливості реалізувати своє право на подання технічної документації для її затвердження шляхом самостійного подання відповідної заяви.
З урахуванням наведеного, вирішуючи спір, з огляду на предмет і підстави заявленого позову, оцінивши у сукупності подані сторонами докази, відповідно до встановлених фактичних обставин справи та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання укладеним договору оренди землі від 13.08.2010 та визнання незаконними і скасування рішень Хмельницької міської ради від 25.07.2024 №12 (в частині надання позивачу земельної ділянки в оренду терміном на 10 років) та від 11.09.2025 № 37 «Про розгляд заяви адвоката Пасічника Сергія Петровича в інтересах ФОП Волосянка Петра Федоровича».
При цьому суди попередніх інстанцій надали оцінку поданим сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень доказам, наявним у матеріалах справи, з урахуванням принципів належності, допустимості, достовірності та вірогідності. 
Такі висновки судів не суперечать висновкам щодо застосування норм матеріального права, викладеним у постановах Верховного Суду, на які послався скаржник у касаційній скарзі. При цьому у кожній з наведених справ, які переглядались Верховним Судом, відповідні норми права застосовані з урахуванням конкретних обставин справи та поданих сторонами доказів в межах конкретного предмета доказування.
Верховний Суд зазначає, що цитування скаржником окремих висновків, наведених у зазначених вище постановах Верховного Суду, без урахування обставин справи, що розглядається, не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК, а зміст зазначених скаржником постанов не свідчить про застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм права без урахування висновків, викладених у цих постановах.
Таким чином, підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК, не знайшла свого підтвердження під час розгляду касаційної скарги ФОП Волосянка П.Ф.
Щодо підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК, Суд зазначає таке.
Як свідчить зміст пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК, ця норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
Отже, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися. 
ФОП Волосянко П.Ф. в обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК, зазначає, що суд при вирішенні спору неправильно застосував положення статті 17-2 ЗК, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду у контексті подання відповідної заяви адвокатом в інтересах клієнта відповідно до договору про надання правової допомоги.
Відповідно до частини 1 статті 17-2 ЗК подання заяв, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами у сфері земельних відносин, до органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб здійснюється лише у письмовій формі шляхом особистого звернення, надсилання поштовим відправленням або подання в електронній формі.
Органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи здійснюють розгляд заяв у порядку, передбаченому Законом України «Про адміністративну процедуру», з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами у сфері земельних відносин.
У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій установили, що адвокат Пасічник С.П., звертаючись до Хмельницької міської ради з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою в інтересах ФОП Волосянка П.Ф., не підтвердив належним чином своїх повноважень на вчинення відповідних дій від імені позивача, тоді як ФОП Волосянко П.Ф. особисто з цього питання не звертався, що, у тому числі окрім інших зазначених вище обставин, стало підставою для прийняття Хмельницькою міською радою рішення від 11.09.2025 № 37 «Про розгляд заяви адвоката Пасічника Сергія Петровича в інтересах ФОП Волосянка Петра Федоровича», підстав для визнання незаконним якого судами попередніх інстанцій у справі встановлено не було.
За результатами касаційного перегляду судом касаційної інстанції з огляду на підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК, не встановлено неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій зазначених норм права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.
Скаржник у касаційній скарзі, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування наведеної норми, фактично окреслює лише межі правовідносин, в яких, на його думку, відсутній висновок суду касаційної інстанції. Касаційна скарга за своїм змістом фактично зводиться до незгоди скаржника з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою встановлених обставин справи.
Надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої у пункті 3 частини 2 статті 287 ГПК, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що касаційна скарга загалом не містить відповідних доводів щодо необхідності формування висновку щодо застосування наведеної скаржником норми права у подібних правовідносинах, а лише зводиться до надання іншої оцінки доказам, на підставі яких суди попередніх інстанцій установили фактичні обставини справи, що стали підставою для відмови в задоволенні позову, переоцінка яких виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК.
Зазначене свідчать про відсутність у Верховного Суду підстав для формування правового висновку щодо застосування наведеної скаржником норми права у контексті спірних правовідносин.
За таких обставин підстава касаційного оскарження судових рішень, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.
Разом із тим відповідно до пункту 4 частини 2 статті 287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.
Так, у частині 1 статті 310 ГПК наведено підстави, які є обов`язковими для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд. 
Такими підставами касаційна скарга не обґрунтована. 
За змістом частини 3 статті 310 ГПК підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Проте касаційна скарга не обґрунтована і підставами для скасування судових рішень, передбаченими у пунктах 2, 3, 4 частини 3 статті 310 ГПК.
Доводи позивача про те, що судом апеляційної інстанції необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання позивача про призначення у справі судової експертизи з питань землеустрою, не приймаються до уваги з таких підстав.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (частина 2 статті 98 ГПК).
За змістом статті 99 ГПК суд призначає експертизу у справі, зокрема, для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Статтею 104 ГПК передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. 
Зміст зазначених норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 ГПК.
За встановлених судом апеляційної інстанцій обставин, позивач клопотання про призначення експертизи з наведених ним питань обґрунтував необхідністю встановлення відповідності розроблених у 2008 та 2025 роках технічних документацій вимогам земельного законодавства та нормативно-правовим документам з питань землеустрою та землекористування.
Оскільки питання, які позивач просив поставити перед експертом, не пов`язані з предметом позову у справі, що розглядається, а висновок експерта з окреслених позивачем питань не буде належним і допустимим доказом у цій справі, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні такого клопотання позивача.
Разом із тим, оскільки, за встановлених судами попередніх інстанцій обставин, позивач не повідомляв суд першої інстанції про наміри подати клопотання про призначення судової експертизи з питань землеустрою на відповідній стадії господарського процесу, а також не навів вагомих обставин, за яких він був позбавлений можливості звернутися із таким клопотанням в межах встановлених процесуальним законом строків, зокрема під час підготовчого провадження, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого провадження та у клопотанні про призначення у справі експертизи з питань землеустрою. 
Такі процесуальні дії судів попередніх інстанцій не суперечать наведеним скаржником у касаційній скарзі висновкам Верховного Суду щодо можливості повернення суду на стадію підготовчого провадження у виключних випадках, а й узгоджуються з такими висновками, оскільки обставини для повернення суду на стадію підготовчого провадження мають бути вагомими, позаяк можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті (такі висновки наведено, зокрема у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, на яку ж сам скаржник і послався).
Доводи скаржника щодо помилки у координатах земельної ділянки, відомості щодо якої внесено до Державного земельного кадастру, в контексті необхідності призначення у справі експертизи з питань землеустрою не приймаються судом касаційної інстанції до уваги, оскільки питання виправлення помилок у Державному земельному кадастрі урегульовано Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, проте у справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій не встановлено обставин дотримання позивачем зазначеного порядку для вирішення відповідних питань.
При цьому вирішення таких питань у межах справи, що розглядається, не узгоджується з предметом і підставами заявленого позивачем позову.
Посилання у касаційній скарзі на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального закону щодо надання оцінки поданим сторонами доказам та встановлення обставин, що мають значення для справи, Верховний Суд вважає формальними, адже в оскаржуваних судових рішеннях скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному аспектах. 
Водночас суд касаційної інстанції вважає за необхідно зауважити, що умовою застосування пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК є висновок про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК. Проте у цій справі заявлені скаржником підстави оскарження судових рішень з посиланням на пункти 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК є необґрунтованими, про що зазначено вище.
Інші доводи касаційної скарги не обґрунтовані підставами касаційного оскарження, визначеними частиною 2 статті 287 ГПК, не спростовують наведених висновків та не впливають на них.
Наведене в сукупності виключає можливість задоволення касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 309 ГПК передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржених судових рішень не знайшли свого підтвердження, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції - без змін. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Волосянка Петра Федоровича залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2025 у справі № 924/739/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: В.А. Зуєв 

І.С. Міщенко