Справа № 595/342/26
Провадження № 2/595/300/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2026 
м.Бучач
Бучацький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді Содомори Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,
з участю позивача ОСОБА_1 , 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн на кожну дитину щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону, починаючи з дати подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати покласти на відповідачку. Свої вимоги мотивує тим, що позивач та відповідачка є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що мати не працювала з початку 2014 року і знаходилась на повному утриманні батька з початку 2012 року, а в подальшому після народження він утримував і трьох дітей.  ОСОБА_3 працевлаштувалася з 16 травня 2025 року, але участі в матеріальному забезпеченні дітей не бере, що підтверджується відсутністю відповідних надходжень коштів, а також її свідченнями. З моменту окремого проживання до сьогоднішнього часу матеріальної допомоги на утримання дітей, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не надавала. З 29 серпня 2024 року старші діти проживають з батьком та перебувають на повному його утриманні, що підтверджується попередньою заявою матері. Батько повністю забезпечує їхні життєві потреби, займається вихованням, харчуванням, оплачує освітні та медичні послуги, забезпечуєте всебічний розвиток дітей, включаючи опанування державної мови та іноземних мов.  ОСОБА_3 проживає окремо, участі в утриманні старших дітей не бере, матеріальної допомоги не надає, спілкування з дітьми практично відсутнє. Вважає, що оскільки діти перебувають на повному утриманні батька та проживають з ним, саме ОСОБА_3 зобов`язана сплачувати аліменти на їхнє утримання.
Ухвалу про відкриття провадження у справі від 25 березня 2026 надіслано сторонам.
17 квітня 2026 року на адресу Бучацького районного від представника відповідача ОСОБА_7 надійшов відзив на позовну заяву у якому вона вказує, що ознайомившись із змістом позовної заяви та додатками до неї, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що позивач на підтвердження того, що діти проживають із ним не надає жодного належного та допустимого доказу, натомість діти зареєстровані як внутрішньо переміщені особи разом із відповідачем з 06.07.2022, до 28.08.2025 діти фактично проживали разом із матір`ю. Фактичне перебування дітей з батьком після зазначеної дати має спірний характер та стало предметом окремого судового розгляду у справі №595/1698/25. З огляду на те, що позивач не довів факт проживання дітей з ним, понесення витрат на дітей, не обґрунтував розмір аліментів та фактично намагається використати спірну ситуацію на свою користь, просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Крім того, подала заяву про поновлення процесуального строку на подання відзиву, мотивуючи тим, що відповідачка не мала можливості своєчасно подати відзив у встановлений законом строк, оскільки копія позовної заяви та додані до неї матеріали відповідачці не вручалися, про існування даної справи відповідачка дізналася лише через за стосунок «Дія», де отримано ухвалу про відкриття провадження, при цьому копія позовної заяви та додані до неї матеріали відповідачці не надходили, що унеможливило подання відзиву у встановлений строк.
20 квітня 2026 року від позивача надійшли заперечення на поновлення процесуального строкуна подання відзиву. Зазначає, що відповідачка підтверджує, що дізналася про відкриття провадження через застосунок «Дія». Попри те, що текст позову там не відображається, сам факт отримання сповіщення зобов`язував відповідачку діяти добросовісно. Проте, замість того, щоб негайно звернутися до суду для ознайомлення з матеріалами або отримати пакет документів на пошті, вона свідомо вичікувала понад 20 днів (з 25.03.2026 по 15.04.2026), щоб подати заяву про поновлення строків. Така тривала бездіяльність при наявності повної інформації про номер справи та суд є прямим підтвердженням штучного затягування процесу.
За приписами ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. З огляду на наведені у заяві обґрунтування, суд вважає за доцільне поновити строк для подання відзиву.
20 квітня 2026 року на адресу Бучацького районного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач ознайомившись із відзивом відповідачки, вважає наведені в ньому заперечення необґрунтованими та такими, що прямо суперечать її власним попереднім заявам. Зазначає, що у відзиві відповідачка ставить під сумнів факт проживання дітей із ним, проте у власному позові від 17.11.2025 р. (справа №595/1672/25) вона неодноразово зазначала, що діти проживають з позивачем. Більше того, у поточному відзиві вона сама суперечить собі: спочатку погоджується, що діти з позивачем, а в наступному пункті вимагає доказів цього. Щодо розміру аліментів, зазначає, що відповідачка вважає суму в 10000 грн на дитину необґрунтованою, проте саме вона у справі № 595/1672/25 довела, що саме такий розмір є необхідним для розвитку дітей. Зазначає, що повністю погоджуюся з цією оцінкою відповідачки, оскільки вона сама визначила вартість утримання, саме вона тепер зобов`язана сплачувати цю суму. Крім того, зазначає, що відповідачка стверджує, що не мала можливості вчасно подати відзив, проте договір з її адвокатом Горбатюк Т.В. підписаний у м. Бучач ще 7 квітня 2026 року.
Позивач ОСОБА_1 , будучи присутнім у судовому засіданні, просив суд позов задовольнити з підстав наведених у ньому. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви позовні вимоги відповідач не визнає та просить відмовити у задоволенні позовної заяви.
Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.
Згідно довідки від 06.07.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої ОСОБА_5 , фактичне місце проживання/перебування останньої АДРЕСА_1 .
Згідно довідки від 06.07.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої ОСОБА_4 , фактичне місце проживання/перебування останнього АДРЕСА_1 .
За вищевказаною адресою також проживають як внутрішньо перемішені особи ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що підтверджується відповідними довідками від 06.07.2022.
Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивача до суду.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до роз`яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. 
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ч.2-3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини, та право на отримання таких аліментів має той з батьків, хто проживає з дитиною.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем у справі не доведено факт проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом із ним та перебування дітей на його утриманні. Натомість, згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування дітей АДРЕСА_1 .
Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що основне місце проживання дітей з ним, доказів, що дохід відповідача дозволяє стягувати з нього аліменти 10000 грн на кожну дитину щомісячно. Водночас визначення та доведення розміру необхідних витрат на дитину повинен довести той з батьків на користь якого сплачуватимуться аліменти.
Натомість позивач зазначає, що з 29 серпня 2024 року діти проживають з ним та перебувають на його утриманні, долучає записи із щоденника, які суд вважає неналежним доказом у даній справі, оскільки дані записи не містять жодних обставин, які входять до предмету доказування.
Будь-яких інших доказів, з яких можна було б встановити, що діти перебувають на утриманні позивача, суду не надано.
Більше того, позивач долучає копію позовної заяви ОСОБА_3 , з якої вбачається, що відповідач зверталася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із матір`ю, що свідчить про те, що між сторонами є спір щодо визначення місця проживання дітей.
З урахуванням наведеного, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та вважає що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із недоведеністю.
Керуючись ст.12,76-81,141,263-265,279 ЦПК України, ст.ст.80,180,184 СК України, суд,
УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Повне судове рішення складено 29.04.2026.

Суддя:	  	Р.  О.  Содомора