Справа № 931/426/26
Провадження № 2-а/931/4/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 липня 2026 року селище Локачі 
Локачинський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді - Масляної С.В.,
за участю секретаря судових засідань - Проскуненкової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
в с т а н о в и в :
01 червня 2026 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Здигу Б.В. звернулася до Локачинського районного суду Волинської області з вищевказаною позовною заявою.
Позов мотивовано тим, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Затурцівської сільської ради від 21 травня 2026 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді попередження. Справу розглянуто за відсутності позивача, копію постанови вона отримала засобами поштового зв`язку 26.05.2026 року.
Вважає, що вказана постанова від 21 травня 2026 року є незаконною з наступних підстав.
23.04.2026 року ПОГ СВГ ВП Володимирського РВП капітаном поліції Скучинським Б. П. було складено протокол серії ВАД № 431855 щодо ОСОБА_1 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП. Відповідно до протоколу 10.04.2026 року о 10 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 , всупереч встановленого законом порядку ОСОБА_1 здійснила своє гадане право по вирішенню питань благоустрою, чим не завдала істотної шкоди. 
Підставою для складення протоколу стала заява ОСОБА_2 начальнику СПД № 1 Володимирського РВП ГУНП у Волинській області від 10.04.2026 року, в якій вказано, що ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком почали бетонувати каналізаційний колодязь загального користування, що перекриває стічні води з дитячого садочка та місця підключення його стічних вод, просить прийняти міри щодо її дій, оскільки вони є незаконними.
Згідно наданих позивачем письмових пояснень від 10.04.2026 року 10.04.2026 року вона зафіксувала порушення ОСОБА_2 санітарних норм та спробу розмістити каналізацію поза межами його подвір`я, без дозволів і погоджень біля мережі водопостачання села. Вона має право на якісну воду і право захищати свої інтереси, а також інших жителів села. Вона неодноразово зверталась до місцевої влади, однак остання ігнорує проблему. Окрім того, вона стояла на дорозі біля свого двору, а ОСОБА_2 наїхав на неї ззаду на власному автомобілі. Вона змушена була відійти, і лише тому їй не завдано тілесних ушкоджень.
В свою чергу, ОСОБА_1 10.04.2026 року було подано заяву начальнику СПД № 1 Володимирського РВП ГУНП, в якій вказано, що 10.04.2026 року громадянин ОСОБА_2 , що проживає по сусідству, наїхав на неї своїм автомобілем. Вона змушена була відійти, щоб не потрапити під колеса авто. По даному факту їй не завдано тілесних ушкоджень лише тому, що вона відійшла.
Листом начальника Володимирського РВП ГУНП у Волинській області від 10.04.2026 року її повідомлено, що за результатами поданої нею заяви відсутні дані, які б вказували на наявність певного кримінального правопорушення, матеріали заяви надіслані для їх розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян» або КУпАП.
Окрім того, 23.04.2026 року ОСОБА_1 було подано заяву до Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, в якій вона просить вжити заходів щодо притягнення до відповідальності за ст. 186 КУпАП ОСОБА_2 , який самовільно, без погодження санітарних служб, вчинив дії (створення) особистої каналізації поза межами свого будинковолодіння, зробивши на проїжджій частині дороги та на відстані менше 1 м від труб, якими здійснюється водопостачання третини села. Однак, листом від 24.04.2026 року позивача повідомлено по факту вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП, що дії ОСОБА_2 не є самовільними та не містять складу правопорушення.
Натомість, протокол про адміністративне правопорушення за ст. 186 КУпАП серії ВАД №431855, складений щодо неї через 13 днів після подій 10.04.2026 року, без присутності свідків та копію їй не вручено, що є грубим порушенням КУпАП.
На підставі вказаного протоколу адміністративною комісією Затурцівської сільської ради було розглянуто справу та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст 186 КУпАП у її відсутності, при цьому вона була позбавлена можливості надавати свої пояснення, заявляти клопотання, подавати докази та користуватися правовою допомогою, чим грубо порушено процесуальні норми.
Вона не визнає та не визнавала себе винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП, при розгляді справи адміністративною комісією не надано належну оцінку протоколу та порушенню порядку його складення, не заслухано свідків та не досліджено доказів. Вина у вчиненні нею правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП, встановлена лише на підставі складеного протоколу та заяви і пояснень ОСОБА_2 , про що зазначено в самій постанові. 
Норма статті 186 КУпАП носить бланкетний характер, а тому для встановлення ознак правопорушення за ст. 186 КУпАП в складених документах обов`язково мають бути посилання на конкретний нормативно – правовий акт, яким встановлені відповідні норми, яких не дотрималася особа. Відомості про те, яка саме норма законодавства порушена ОСОБА_1 відсутні як в протоколі, так і в оскаржуваній постанові.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, правопорушення, яке інкримінується позивачу, не є конкретизованим, не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП, не вказано чи заподіяно шкоду її діями, що позбавляє права на захист особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП.
Окрім того, в позовній заяві зазначено, що понесені позивачем судові витрати складаються із судового збору в сумі 665, 60 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн.
Просить скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Затурцівської сільської ради Волинської області від 21 травня 2026 року про застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді попередження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу правопорушення, стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 05.06.2026 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті, надано відповідачу строк для подання відзиву на адміністративний позов ОСОБА_1 
12 червня 2026 року відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, а також відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, як необґрунтованих та неспівмірних. Заперечення обґрунтовані наступним. Оскаржувану позивачем постанову у справі про адміністративне правопорушення винесено уповноваженою особою, в межах наданих Законом повноважень, із дотриманням вимог КУпАП. Твердження позивача про порушення її права на участь у розгляді справи є безпідставними. Комісією неодноразово вживалися заходи для забезпечення участі ОСОБА_1 у розгляді справи, про що свідчать копії повісток та відомості про їх вручення, додані до відзиву. Позивач належним чином повідомлялася про дату, час та місце засідань комісії, однак систематично не забезпечувала свою явку та подавала клопотання, наслідком яких було неодноразове відкладення розгляду справи, копії клопотань додаються. Всі повідомлення щодо необхідності перенесення розгляду справи та можливості участі представника в певні дні і години надходили виключно від самої ОСОБА_1 без належного підтвердження існування представницьких повноважень відповідної особи. За таких обставин, адміністративна комісія не мала правових підстав відкладати розгляд справи, виключно з мотивів неможливості участі особи, повноваження якої документально не підтверджені. Враховуючи викладене, комісія діяла правомірно, розглянувши справу за наявними матеріалами після неодноразового відкладення її розгляду та враховуючи належне повідомлення позивача про дату, час і місце засідання. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП, що підтверджується наявними матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, заявою та поясненнями сусіда, іншими письмовими доказами та матеріалами, долученими до адміністративної справи. Самоуправство в діях позивача полягало у самовільному вчиненні дій щодо об`єкта благоустрою, а саме бетонуванні каналізаційного люка, на підставі власного розуміння своїх прав та повноважень, без отримання відповідних погоджень і дозволів від уповноважених органів. ОСОБА_1 самостійно прийняла рішення щодо проведення робіт з бетонування каналізаційного люка, хоча питання утримання, експлуатації та зміни стану об`єктів інженерної інфраструктури та благоустрою повинні вирішуватись у встановленому законодавством порядку та належать до компетенції відповідних органів і балансоутримувачів. ОСОБА_1 самовільно реалізувала гадане нею право на розпорядження та зміну стану об`єкта благоустрою, не маючи для цього належних повноважень та не отримавши відповідного погодження. Каналізаційний люк входить до балансової вартості закладу дошкільної освіти та є складовою частиною його інженерної інфраструктури та невід`ємним об`єктом комунальної власності територіальної громади. Відповідно, повноваження щодо утримання, ремонту та реконструкції, зміни технічного стану або проведення будь – яких робіт стосовно зазначеного об`єкта належать його балансоотримувачу та власнику в особі територіальної громади, а не окремим фізичним особам. Вищевказані дії ОСОБА_1 повністю відповідають ознакам самоуправства, передбаченого ст. 186 КУпАП. Окрім того, відповідач заперечує щодо стягнення з Затурцівської сільської ради витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн, як таких, оскільки дана справа є малозначною та не становить значної складності ні у фактичному, ні у правовому аспекті. До ОСОБА_1 комісією не було застосовано штрафних санкцій чи інших майнових обтяжень, таким чином дана справа не пов`язана із значними майновими наслідками для позивача. Заявлена сума витрат на правничу допомогу є очевидно непропорційною характеру спору, складності справи та значенню справи для сторін.
В судових засіданнях 23.06.2026 року та 29.06.2026 року ОСОБА_1 підтримала позов із підстав, викладених в позовній заяві. До того ж зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо неї незаконно 23.04.2026 року, хоча сама подія уявного правопорушення відбулася 10.04.2026 року, протокол складено через 13 днів після події, хоча відібрано у неї письмові пояснення було 10.04.2026 року, копію протоколу їй не вручено. В протоколі зазначено, що вона здійснила гадане право щодо об`єкта благоустрою, хоча вона не розуміє про який об`єкт йдеться, потерпілі відсутні, матеріальної шкоди не завдано. Вона жодних дій, про які вказано в протоколі, а також в оскаржуваній постанові не вчиняла. Так, в неї виник конфлікт з ОСОБА_2 з приводу того, що він поза межами свого подвір`я хоче облаштувати каналізацію, безпосередньо біля труб, якими здійснюється водопостачання всього села, що порушує, на її думку, санітарні норми. З цього приводу вона зверталася до сільської ради, однак жодного реагування не відбулося. Тому 10.04.2026 року під час вчинення ОСОБА_2 вищеописаних дій вона захищала свої права, а саме фіксувала на телефон вчинення ним незаконних дій по облаштуванню каналізації, через що він наїхав на неї своїм автомобілем, з приводу чого вона звернулася в поліцію з заявою. ЇЇ вину у вчиненні правопорушення було встановлено лише на підставі заяви ОСОБА_2 та протоколу, які не відповідають дійсності, будь – яких інших доказів її вини у справі немає. Окрім того, про засідання комісії 07.04.2026 року її було повідомлено по телефону за день до засідання, наступні засідання вона писала обґрунтовані клопотання про відкладення, однак їй не дали можливості скористатися правовою допомогою, чим порушили право на захист. Просить скасувати оскаржувану постанову та стягнути з відповідача судові витрати, які вона понесла, сплативши судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Представник позивача в судових засіданнях 23.06.2026 року та 29.06.2026 року підтримав позов, просив його задовольнити із підстав, викладених в ньому, також просив стягнути з відповідача в користь позивача понесені судові витрати.
Представник відповідача в судових засіданнях 23.06.2026 року та 29.06.2026 року позов заперечила повністю із підстав, викладених у відзиві, просила відмовити в його задоволенні. Додатково суду пояснила, що у ОСОБА_1 наявний тривалий конфлікт з ОСОБА_2 з приводу його підключення до каналізації, яка обслуговує дитячий садочок в с. Затурці. Дошкільний заклад входить в балансову вартість територіальної громади, а тому дана каналізація є об`єктом комунальної власності. ОСОБА_2 отримав дозвіл у сільської ради на підключення до системи водовідведення, що знаходиться в комунальній власності Затурцівської сільської ради. ОСОБА_1 , в свою чергу, не мала повноважень порушувати правила благоустрою та самовільно втручатися в систему каналізації, засипавши її піском та щебенем без відповідних повноважень. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з моменту виявлення порушника, в межах строку, передбаченого КУпАП. Справу розглянуто адміністративною комісією з дотриманням процесуальних норм, після неодноразового відкладення за клопотаннями позивача. Постанова адміністративної комісії є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає. Заявлені витрати на правничу допомогу ОСОБА_1 є непропорційними та необґрунтованими, розмір їх є значно завищеним, адвокат зазначає вартість виготовлення додатків до позовної заяви в сумі 2000 грн, хоча всі ці додатки, а саме копії адміністративної справи були надані позивачу сільською радою.
У судовому засіданні 29.06.2026 року на підставі ч. 1 ст. 227 КАС України судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі на 16:30 год 02.07.2026 року, в яке сторони не з`явились.
Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання 02.07.2026 року не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.
Суд, заслухавши учасників справи, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст.5 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Судом встановлені наступні обставини.
23 квітня 2026 року дільничним офіцером поліції ПОГ СВГ ВП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітаном поліції Скучинським Б.П. складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ВАД № 431855, у відношенні ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП.
Як слідує із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, 10 квітня 2026 року близько 10:30 було встановлено, що по вул. Липинського, 36 в с. Затурці Володимирського, всупереч встановленому законом порядку, ОСОБА_1 здійснила своє гадане право по вирішенню питань благоустрою, чим не завдала істотної шкоди та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.186 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 255 КУпАП, складено уповноваженою особою, в межах її компетенції.
21 травня 2026 року року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Затурцівської ради у складі: голови комісії Шозди Є.М., секретаря комісії Власюк І.М., членів комісії Войтович Ю.М., Лазарук Ю.Ю. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 186 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 самовільно, всупереч встановленому законом порядку, здійснила своє гадане право, що не завдало істотної шкоди громадянам або організаціям. Зокрема, в ході тривалого побутового конфлікту між сусідами Поплавськими та ОСОБА_2 стосовно підключення до сільської каналізації, які перешкоджають це зробити та мають намір забетонувати люк, хоча у заявника є усі належні дозвільні документи, ОСОБА_1 , відстоюючи власні інтереси та самовільно визначені межі, навмисно засипала щебенем оглядовий колодязь (люк) інженерної мережі водовідведення (каналізації), який перебуває у загальному користуванні. Зазначеними діями особа заблокувала доступ технічних служб та інших мешканців до обслуговування комунікацій, чим самовільно реалізувала своє гадане право по вирішенню питань благоустрою, та не завдала істотної шкоди.
Оскаржувана постанова від 21.05.2026 року, відповідно до ст. 218 КУпАП, винесена уповноваженою особою, в межах її компетенції, у відсутності позивача, яка на засідання комісії не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи повісткою від 14.05.2026 року, яка вручена їй особисто 15.05.2026 року (а.с. 67 зворот, 68). Клопотання ОСОБА_1 від 15.05.2026 року про відкладення засідання, що призначене на 21.05.2026 року, врахувавши можливість її адвоката бути присутнім на засіданні відхилено. Постанова підписана головою комісії, секретарем комісії та її членами. Постанова надіслана позивачу поштовим зв`язком та вручена їй 26.05.2026 року (а.с. 29 зворот, 30, 32).
Оскільки до клопотання про відкладення засідання комісії від 15.05.2026 року не було долучено доказів про те, що ОСОБА_1 дійсно скористалась правовою допомогою, незважаючи, що попереднє засідання вже відкладалось з підстав надання можливості скористатись послугами захисника, також не надано доказів неможливості захисника взяти участь в засіданні комісії, рішення комісії про розгляд справи у відсутності позивача відповідає нормам процесуального права та вимогам Закону.
В значенні ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Системний аналіз норм КУпАП, свідчить, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдань, відповідач мав всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення та забезпечити особі можливість захисту.
Адміністративна відповідальність за ст. 186 КУпАП настає за самоуправство, тобто самовільне, всупереч встановленому законом порядку, здійснення свого дійсного або гаданого права, що не завдало істотної шкоди громадянам або державним чи громадським організаціям.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері державного управління.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у самовільному, всупереч встановленому законом порядку, здійсненні свого дійсного або гаданого права, що не завдало істотної шкоди громадянам або державним чи громадським організаціям. До того ж дійсним правом необхідно вважати право, яке особа набуває на підставі закону або іншого нормативно-правового акта, а гаданим - право, якого особа не має, але, добросовісно помиляючись, вважає таким, що в неї є. Оскільки Конституція України встановлює, що закріплені нею права і свободи людини і громадянина не є вичерпними, невід`ємною ознакою самоуправства є порушення законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, яке, однак, не завдало їм істотної шкоди. Поняття істотної шкоди є оціночним, а встановлення означеної шкоди повинно здійснюватися з урахуванням наслідків, які мали дії винної особи.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.
Суд звертає увагу, що норма статті 186 КУпАП носить бланкетний характер, а тому для встановлення ознак такого адміністративного правопорушення у складених документах обов`язково мають бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлені відповідні правила, яких не дотрималася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суть правопорушення - це докладний опис події вчиненого проступку необхідний для її правильної кваліфікації, тобто для визначення статті Особливої частини Кодексу або статті закону, що передбачає адміністративну відповідальність за подібні діяння.
Отже, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об`єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, що повинно підтверджуватись відповідними доказами.
Натомість ні складений щодо ОСОБА_1 протокол, ні оскаржувана постанова від 21.05.2026 року не містить відомостей про те, яка саме норма законодавства діями ОСОБА_1 була порушена.
Зазначаючи в протоколі та в оскаржуваній постанові про самовільне вирішення ОСОБА_1 питань благоустрою, ні в протоколі, ні в постанові не зазначено, також, які норми Закону України «Про благоустрій населених пунктів» чи правил благоустрою, що затверджені сільською радою, порушила ОСОБА_1 .
З оскаржуваної постанови та протоколу вбачається, що потерпілі у справі відсутні.
При цьому слід зазначити, що складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП, є завдання не істотної шкоди громадянам або державним чи громадським організаціям.
Протокол про адміністративне правопорушення за фактом події від 10.04.2026 року складений 23.04.2026 року, з істотним порушенням, а саме не був складений впродовж 24 годин, хоча письмові пояснення в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були відібрані 10.04.2026 року. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (ст. 251 КУпАП).
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Адміністративній комісії та суду, окрім протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 від 23.04.2026 року було надано адміністративні матеріали, які складаються з заяви та письмових пояснень ОСОБА_2 , в яких він вказує, що ОСОБА_1 почала бетонувати каналізаційний колодязь загального користування від 10.04.2026 року, письмові пояснення ОСОБА_1 від 10.04.2026 року, в яких вона вказує, що вона зафіксувала порушення ОСОБА_2 санітарних норм та спробу розмістити каналізацію поза межами подвір`я без дозволів та погоджень, копію рішення Затурцівської сільської ради від 31.03.2026 року, яким надано дозвіл ОСОБА_2 дозвіл на підключення до центральної мережі водовідведення, які знаходяться в комунальній власності Затурцівської сільської ради, письмові пояснення ОСОБА_3 від 23.04.2026 року, який є сільським головою Затурцівської сільської ради та письмові пояснення ОСОБА_1 від 23.04.2026 року, в яких вона вказує, що не чинила самоуправства, а лише захищала свої інтереси.
Жодних дій по перевірці поданої ОСОБА_2 заяви особою, яка склала протокол, вчинено не було.
Особисто співробітник поліції, який складав протокол, на місце події не виїжджав, факт порушення не зафіксував, а лише обмежився заявою ОСОБА_2 та письмовими поясненнями сільського голови ОСОБА_3 від 23.04.2026 року. При цьому, в поясненнях останнього зазначено, що каналізація на балансі сільської ради не перебуває.
Ні адміністративній комісії, ні суду не було подано жодного доказу, який би дозволяв встановити хто є балансоутримувачем оглядового колодязя інженерної мережі водовідведення, про який зазначено в постанові, таких доказів до матеріалів справи теж не долучено.
Разом з тим, каналізаційний люк (а також оглядовий колодязь) є частиною інженерних мереж та належить до елементів об`єктів благоустрою населеного пункту (згідно зі ст. 13 та ст. 14 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").
Згідно ст. 16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані , зокрема, дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів, не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів.
Суду не надано жодних належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 засипала щебенем оглядовий колодязь мережі водовідведення загального користування, місцевою радою не проведено перевірки об`єкта благоустрою та не складено відповідного акту для фіксації факту порушення, матеріали справи не містять також жодних доказів фото чи відео фіксації правопорушення. Встановлюючи дані обставини, адміністративна комісія покликалась на протокол, заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких, зокрема обставин засипання щебенем каналізації не зазначено.
Адміністративна комісія, розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 186 КУпАП на підставі складеного протоколу, інших доказів не досліджувала, пояснення свідків не заслуховувала, обмежившись складеними адміністративними матеріалами. Вина ОСОБА_1 , згідно постанови, встановлена на підставі протоколу від 10.04.2026 року та заяви і письмових пояснень сусіда.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази вчинення ОСОБА_1 дій, що підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП. Саме по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням строків складення та в якому не конкретизовано суть правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідачем не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ст. 77 КАС України не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача.
Сумніви з приводу наявності вини ОСОБА_1 трактуються на користь позивача, оскільки наявні у справі докази не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинила правопорушення, передбачене ст.186 КУпАП.
Пунктом 1 частини 1статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин у справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).
З урахуванням викладеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Затурцівської сільської ради Волинської області підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 665, 60 грн.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Крім того, приписами ч. 7 ст.139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Представником позивача у позовній заяві зазначено, що витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 25000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви долучено: копію ордера про надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Здигою Б.В. серії АС № 1189214 від 29.05.2026 року, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги № 25-05/26-1 від 25.05.2026 року, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), згідно якого станом на 25.05.2026 року ОСОБА_1 на виконання вимог договору про надання правової допомоги від 25.05.2026 року надано послуги загальною вартістю 25000 грн (аналіз справи про адміністративне правопорушення за ст. 186 КУпАП, консультація, правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту клієнта, складання позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та скерування її до суду, формування додатків до позовної заяви), розрахунок суми гонорару, згідно якого вартість наданих послуг складає 25 000 грн, зокрема аналіз справи про адміністративне правопорушення за ст. 186 КУпАП (6000 грн), консультація (2000 грн), правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту клієнта (3000 грн), складання позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та скерування її до суду (12000 грн), формування додатків до позовної заяви (2000 грн), квитанція АТКБ «Приватбанк» від 25.05.2026 року про сплату ОСОБА_1 25000 грн адвокату Здизі Б.В. за надання правової допомоги, квитанцію № 1 від 25.05.2026 року, згідно якої адвокатом Здигою Б.В. прийнято від ОСОБА_1 25000 грн за надання правової допомоги, додаткову угоду від 25.05.2026 року до договору про надання правової допомоги від 25.05.2026 року, витяг з договору № 25-05/26-1 про надання правової допомоги від 25.05.2026 року, акт здачі – прийняття виконаних робіт від 29.05.2026 року.
Представником відповідача у відзиві вказано, що заявлені до стягнення позивачем витрати на правничу допомогу є неспівмірними, необґрунтованими, непропорційними до предмета спору, просить відмовити у їх стягненні.
Так, Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №826/15063/18 та від 22 жовтня 2021 року у справі №160/7922/20 виходив з того, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічний правовий підхід застосовано і Верховним Судом у постанові від 23 січня 2025 року у справі № 240/32993/23.
Крім того, Верховним Судом у додатковій постанові від 08 березня 2023 року у справі №873/52/22 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Дослідивши детальний опис та розрахунок наданих послуг до договору, оцінивши усі аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд враховує предмет спору, те, що справа була розглянута в порядку спрощеного провадження як справа незначної складності, окрім того в описі та розрахунку вказано перелік послуг, їх ціну, однак не вказано витраченого часу, при цьому суд враховує, що договір про надання правової допомоги було укладено 25.05.2026 року і всі перераховані в описі виконаних робіт послуги були надані станом на 25.05.2026 року, а також в цей самий день проведено розрахунок за надані послуги, тобто затрачений час адвоката на надання послуг склав фактично один робочий день, окрім того, на переконання суду, така послуга як консультація включає в себе аналіз справи, в тому числі правовий та надання правових рекомендацій щодо захисту, а також суд враховує те, що додатки до позовної заяви сформовані копіями адміністративних матеріалів, які надані відповідачем позивачу на її заяву, а тому, виходячи із критеріїв, визначених частиною 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, суд приходить до висновку, що виходячи з вищевикладеного, розумним, справедливим та співмірним предмету позову стягнути на користь позивача з відповідача 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 9, 79, 90, 132, 139, 241-246, 286 КАС України, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Затурцівської сільської ради від 21 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 186 КУпАП та застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді попередження скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області (код ЄДРПОУ 04332087, адреса місцезнаходження:: 45523, Волинська область, Володимирський район, с. Затурці, вул. Липинського, 66) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 02.07.2026 року.

Суддя Локачинського районного суду С.В. Масляна