Справа № 522/7782/26
Провадження№ 3/522/3098/26

П О С Т А Н О В А
Іменем України
(повний текст)

19 червня 2026 року Місто Одеса
Суддя Приморського районного суду міста Одеси Коваленко В.М., за участю секретаря Бабалунга О.М., особи, яа притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 , свідка – ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи, які надійшли з УПП в Одеській області, стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст.130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адмінінстративне праовпорушення від 24.04.2026 року, ОСОБА_1 , 07.01.2026р. о 07 годині 15 хвилин, перебуваючи за адресою м.Одеса, вул. Європейська, у порушення п. 2.9а ПДР, керувала транспортним засобом «Jeep Cherokee» днз НОМЕР_1 під дією лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, що підтверджується висновком з медичного закладу КНП «ООМПЦ З ООР » від 10.01.2026 року.
За вказаним фактом співробітниками патрульної поліції було складено протокол серії ЕПР №648584 від 24.04.2026 року за ч.1 ст.130 КпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особами під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
В судовому засіданні ОСОБА_1 просила закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, посилаючись на те що, 07.01.2026 року вона стала учасником ДТП, після чого, перебуваючи у лікарні, прийняла заспокійливі ліки «гідазепам» оскільки дуже погано себе почувала. В подальшому у неї були відібрані біологічні зарзки для досліджень. Під час керування автомобілем вона не перебувала під дією медичних препаратів. Тому вважає, що в її діях відсутній склад адміністартивного правопорушення. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомила, що є подругою ОСОБА_1 та 07.01.2026 року, перебуваючи разом з нею у лікарні, вона надала останній заспокійливі ліки «гідазепам», для полегшення болю, так як ОСОБА_1 скаржилась на погане самопочуття. Ліки ОСОБА_1 прийняла у лікарні. 
Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 24.04.2026, відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції, заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , приходжу до висновку, що провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю (не доведеністю) складу адміністративного правопорушення, виходячи із наступного
Як вбачається із матеріалів справи, 07.01.2026 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, стала учасником дорожньо-транспортної пригоди.
Постановою від 27.03.2026 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12026162510000041 від 07.01.2026 року, закрито у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Судом також встановлено з матеріалів справи, що згідно результату токсикологічного дослідження сечі імунохроматографічним методом тонкошарової хроматографії ОСОБА_1 №16 від 08.01.2026р. було виявлено бензодіазепіни. Згідно результату дослідження видихуваного повітря «Алкотест Драгер» 6820 №?2254 від 07.01.2026р. у ОСОБА_1 етанол не виявлено, тобто водій не перебувала у стані алкогольного спяніння 
З показів ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 встановлено, що ліки «гідазепам» Сорохан прийняла, 07.01.2026 року, перебуваючи у лікарні, для зменшення болю після ДТП.
Очевидним є той факт, що біологічні зразки для досліджень відбиралися під час перебування у лікарні.
Згідно висновку експерта №26 від 09.01.2026 року після ДТП у ОСОБА_1 було виявлено наступні тілесні ушкодження: садна в ділянках колінних суглобів та гомілок , які відносяться до легких тілесних ушкоджень. 
Згідно відеозапису приєднаного до матеріалів справи, зафіксовано лише розмову співробітника УПП з ОСОБА_1 від 24.04.2026 року під час складання протоколу за ст.130 КпАП. 
Матеріалами справи не спростовані зазначені доводи сторони захисту щодо вживання заспокійливого засобу, який містить бензодіазепіни, в лікарні до відібрання біологічних зразків для експертних досліджень. 
Крім того згідно висновку з КНП «ООМПЦ З ООР » від 10.01.2026 року, який було складено о 12 годині 07 січня 2026 року. ОСОБА_1 перебувала під дією лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції (бензодіазепіни). Враховуючи викладене суд вважає покази ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 логічними та послідовними. 
Згідно п.2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакці.
Втім переконливих доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакці суду не надано. 
Таким чином, під час розгляду справи не знайшло підтвердження, належними та допустимими доказами порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР України., що виключає наявність в її діях ознак адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В свою чергу протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути перевіренні за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.
Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, пояснення свідків, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.
Крім того, судом врахованого, що згідно приписів ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.
При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також суд позбавлений можливості самостійно змініти правову кваліфікацію дій особи, якщо це погіршує її становище.
Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
У відповідності до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, керуючись принципами презумпції невинуватості, поваги до людської гідності, загальними принципами здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури, суд вважає недоведеним належними та допустимими доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу і події адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.9, 24, 34, 130, 247, 283, 284, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

Суддя :