ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 р.	Справа № 480/5317/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2026, (головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, повний текст складено 11.03.26 року) по справі № 480/5317/25
за позовом Головного управління ДПС у Сумській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, та 
за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Сумській області (далі – позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) звернулось до суду з позовом, в якому просило: 
- стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг з штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 60 148,00 грн.
В обґрунтування позову зазначило, що ФОП ОСОБА_1 має податковий борг у загальному розмірі 60 148,00 грн, який у добровільному порядку не сплачений, а тому наявні правові підстави для його стягнення у судовому порядку.
В свою чергу, ФОП ОСОБА_1 (далі – відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) подав до суду зустрічний позов, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 06.01.2025 №12618280706 на суму 60 148,00 грн.
Зустрічний позов мотивовано тим, що податковим органом застосовано до нього штрафні санкції за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині не проведення розрахункових операцій через РРО/ПРРО зі створенням відповідних розрахункових документів. Вказане порушення встановлено за наслідками фактичної перевірки, в ході якої податковим органом здійснювалась закупка смартфону через інтернет-магазин, який доставлявся кур`єром, працевлаштованим у ФОП ОСОБА_1 .
Вказував, що ФОП ОСОБА_1 не є продавцем товару і не проводив розрахункову операцію, а здійснював лише доставку замовлення, діючи на підставі договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №03/09/24 від 03.09.2024. 
Вважав, що обов`язок видачі фіскального чека на придбаний товар лежить на продавцеві, а не на експедиторові. Кур`єрська служба не є продавцем товару і не зобов`язана застосовувати РРО/ПРРО щодо операцій, що здійснюються на користь іншого ФОП — продавця. Всі зобов`язання щодо оформлення розрахунків, застосування РРО/ПРРО та дотримання лімітів готівкових розрахунків покладаються виключно на сторону, яка здійснює реалізацію товару, тобто - на ФОП-продавця.
Зауважував, що продавцем товару є ФОП ОСОБА_2 , який здійснював роздрібну торгівлю з використанням РРО/ПРРО відповідно до чинного законодавства, що підтверджується фіскальним чеком на придбаний товар, який надався кур`єром під час проведення розрахунку. 
Враховуючи наведене просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення з огляду на відсутність в діях ФОП ОСОБА_1 порушень законодавства у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 у задоволенні позовної заяви ГУ ДПС у Сумській області відмовлено.
Зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 06.01.2025 №12618280706, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (код платежу 21080900) у розмірі 60 148,00 грн.
ГУ ДПС у Сумській області, не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що нормами Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» обов`язок проводити розрахункові операції через РРО/ПРРО з фіскальним режимом роботи та створювати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції покладено на суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункову операцію. При цьому, законодавець не пов`язує вищевказаний обов`язок саме з продавцем товару.
Вказує, що під час контрольної розрахункової операції за замовлений товар оплата була здійснена в готівковій формі кур`єру ОСОБА_3 , який є найманим працівником ФОП ОСОБА_1 . Таким чином розрахункова операція проведена ФОП ОСОБА_1 , як суб`єктом господарювання, що прийняв від покупця готівкові кошти. Як наслідок, саме ФОП ОСОБА_1 мав видати розрахунковий документ на товар, створений шляхом застосування РРО/ПРРО.
Зауважує, що покупець, який оформив замовлення в Інтернеті має право після огляду товару як прийняти товар, так і відмовитися від нього, і якщо в першому випадку оплата здійснюється на раніше домовлену суму, то в другому випадку – або взагалі не відбувається, або здійснюється лише за доставку. Враховуючи наведене, ФОП ОСОБА_2 як продавець товару не має об`єктивної можливості до проведення розрахунку передбачити відповідну суму та видати розрахунковий документ.
ФОП ОСОБА_1 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт. 
Наказом ГУ ДПС у м. Києві від 13.11.2024 №7618-п призначено фактичну перевірку платників/об`єктів, зазначених у додатках 1-201, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки).
Одним із об`єктів, що підлягав перевірці є мобільний об`єкт продажу у вигляді кур`єрської доставки інтернет-магазину «Stylus.Ua», розташованого у АДРЕСА_1 . 
В період з 14.11.2024 до 22.11.2024 посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві, на підставі наказу від 13.11.2024 направлень, проведено фактичну перевірку кур`єрської доставки інтернет-магазину «Stylus.Ua», за наслідками якої складено акт від 22.11.2024 за №125535/26/15/07/ НОМЕР_1 .
В акті перевірки зазначено, що перед початком перевірки здійснено замовлення у інтернет-магазині «Stylus.Ua» смартфону Apple iPhone 16 Pro вартістю 59 999,00 грн, при цьому доставка відбувалась кур`єром ОСОБА_3 , який згідно баз даних ДПС України працевлаштований у ФОП ОСОБА_1 (вартість доставки складає 149,00 грн). Під час проведення розрахунку кур`єр ОСОБА_3 отримав кошти у розмірі 60 148,00 грн та надав копію фіскального чека, виданого ФОП ОСОБА_2 . При цьому, фіскального чеку від ФОП ОСОБА_1 видано не було. Таким чином, встановлено факт проведення розрахункової операції без застосування РРО/ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документу на загальну суму 60 148,00 грн. Крім того, суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 здійснено готівковий розрахунок по одному платіжному документу у розмірі 60 148,00 грн, що перевищує встановлену грошову суму 50 000,00 грн. Також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ним товари (надані послуги), а саме відсутні банківські POS-термінали.
З урахуванням наведеного, податковим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 :
- п. 1, п. 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;
- п. 6 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.2017 № 148;
- п. 1 постанови КМУ від 29.07.2022 № 894 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)».
06.01.2025 ГУ ДПС у Сумській області, на підставі акту перевірки, прийнято, податкове повідомлення-рішення № 12618280706, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 60 148,00 грн за порушення п.1,2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням, ФОП ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав до суду.
Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_1 в межах спірних правовідносин не є продавцем смартфону Apple iPhone 16 Pro вартістю 59 999,00 грн, а здійснював доставлення та передачу такого товару як посередник на підставі договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №03/09/24 від 03.09.2024, укладеного з ФОП ОСОБА_2 . Тобто, відповідач-позивач у межах укладеного договору виконував функції посередника, а не суб`єкта господарювання, який бере участь у реалізації товару або формуванні договірних зобов`язань між продавцем і покупцем.
Натомість, розрахунковий документ на вищевказаний товар виданий продавцем ФОП ОСОБА_2 та наданий працівником ФОП ОСОБА_1 замовнику після отримання готівкових коштів.
У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ФОП ОСОБА_1 порушень законодавства в сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг та скасував податкове повідомлення-рішення як протиправне.
Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення зустрічних позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).
Відповідно до ст. 15 Закону № 265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, інших емітованих платіжних інструментів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.
Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 
- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.
Відповідальність за вищевказані порушення встановлена ст. 17 Закону № 265/95-ВР, відповідно до якої у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.
Пункт 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. 
Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. 
Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №500/6845/21, від 16.05.2024 у справі № 520/4564/23.
В розумінні статті 2 Закону № 265/95-ВР:
розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених як пунктом 1, так і пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а саме за не видачу розрахункового документу встановленої форми та змісту (фіскальний касовий чек) із застосуванням РРО/ПРРО за наслідками розрахункової операції з придбання смартфону Apple iPhone 16 Pro.
Так, перед початком перевірки податковим органом здійснено замовлення у інтернет-магазині «Stylus.Ua» смартфону Apple iPhone 16 Pro вартістю 59 999,00 грн, доставка відбувалась кур`єром ОСОБА_3 , який згідно баз даних ДПС України працевлаштований у ФОП ОСОБА_1 (вартість доставки складає 149,00 грн).
Як вбачається зі змісту акту перевірки та визнається податковим органом, під час проведення розрахунку кур`єр ОСОБА_3 отримав кошти у розмірі 60 148,00 грн та надав копію фіскального чека, виданого ФОП ОСОБА_2 (продавець товару).
Водночас, за твердженням апелянта, розрахунковий документ мав видати ФОП ОСОБА_1 як особа, що доставила товар та отримала за нього готівкові кошти, а отже проводила розрахункову операцію.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. 
Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.
Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем встановлює Закон України "Про електронну комерцію" від 03.09.2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VІІІ). 
Відповідно до ст. 3 Закону №675-VIII інтернет-магазин - засіб для представлення або реалізації товару, роботи чи послуги шляхом вчинення електронного правочину; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Частиною 2 ст. 7 Закону №675-VIII встановлено, що продавець (виконавець, постачальник) під час вчинення електронного правочину зобов`язаний забезпечити повну відповідність предмета електронного договору, погодженого сторонами, кількісним та якісним характеристикам.
Згідно зі ст. 8 Закону №675-VIII покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 за №1023-XII (далі - Закон №1023-XII). У разі оплати вартості товару, роботи, послуги із застосуванням платіжних інструментів така особа має право повідомити відомості, що дають змогу забезпечити проведення оплати відповідним оператором платіжних систем, який несе відповідальність за їх збереження та використання в порядку, передбаченому законодавством. У випадках, передбачених договором, покупець (замовник, споживач) повинен повідомити адресу доставки товару, виконання роботи чи надання послуги.
Обов`язок надати розрахунковий документ Законом №1023-XII обумовлений можливістю реалізувати споживачем права, надані йому цим Законом, у разі придбання ним товару неналежної якості.
Частиною 7 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом (ч. 10 ст. 11 Закону №675-VIII).
Зокрема, відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Частиною 2 ст. 664 ЦК України передбачено, що якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Згідно з ч. 11 ст. 11 Закону №675-VIII покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено.
Дія цього положення не поширюється на електронні правочини, пов`язані з одноразовим наданням інформаційних електронних послуг або послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, оплата яких здійснюється дистанційно. Постачальник таких послуг має надати змогу споживачеві ознайомитися з найменуванням постачальника, його місцезнаходженням та порядком прийняття претензії щодо послуги.
Стаття 13 Закону №675-VIII визначає порядок розрахунків у сфері електронної комерції. Так, розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України.
Продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Згідно з пунктом 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 (далі - Положення) готівкові розрахунки/розрахунки готівкою - платежі готівкою суб`єктів господарювання і фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна. 
Комерційний агент (агент) - юридична особа або фізична особа- підприємець, яка діє від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок особи, яку вона представляє під час надання платіжних послуг на підставі відповідного договору; оприбуткування готівки - проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат/фіскальному звітному чеку/електронному фіскальному звітному чеку/розрахунковій квитанції.
Пунктом 10 Положення регламентовано, що розрахунки суб`єктів господарювання та фізичних осіб у разі їх здійснення готівкою без відкриття поточного рахунку шляхом унесення готівки до банків або небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, для подальшого її переказу на рахунки інших суб`єктів господарювання або фізичних осіб для платників коштів є готівковими, а для отримувачів коштів безготівковими.
Судом встановлено, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є вантажний автомобільний транспорт, також ФОП ОСОБА_1 здійснює, серед іншого, діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами. 
Сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 обіймає посаду кур`єра у ФОП ОСОБА_1 , що також підтверджується наказом ФОП ОСОБА_1 від 16.07.2024 № 24-к/тр.
03.09.2024 між ФОП ОСОБА_1 (експедитор) та ФОП ОСОБА_2 (замовник) укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень №03/09/24, за умовами якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення, а замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених Договором. 
За надані Експедитором послуги Замовник сплачує Експедитору винагороду згідно з актами приймання-передачі послуг, підписаними сторонами (п. 2.3. Договору).
Підпунктом 3.1.1. п. 3.1 Договору передбачено, що експедитор зобов`язаний організувати приймання відправлення для надання послуг за адресою, вказаною Замовником, або через приміщення Експедитора.
Тобто, ФОП ОСОБА_1 здійснює перевезення відправлень (товарів), наданих ФОП ОСОБА_2 до третіх осіб (одержувачів), за плату та за рахунок Замовника - ФОП ОСОБА_2 .
Як наслідок, кур`єр – ОСОБА_3 , здійснюючи передачу товару та отримуючи кошти для ФОП ОСОБА_2 , діяв від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок ФОП ОСОБА_2 .
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач-позивач у межах укладеного договору виконував функції посередника, а не суб`єкта господарювання, який бере участь у реалізації товару або формуванні договірних зобов`язань між продавцем і покупцем.
Натомість, ФОП ОСОБА_2 як продавець товару видав розрахунковий документ, створений за допомогою ПРРО на загальну суму 60 148,00 грн (з них за смартфон – 59 999,00 грн, за послуги доставки партнером – 149,00 грн) та відповідачем не висловлено зауважень щодо його форми та змісту.
Вказаний фіскальний чек наданий кур`єром ОСОБА_3 після отримання від замовника товару готівкових коштів на загальну суму 60 148,00 грн.
Як наслідок, у суду відсутні підстави вважати, що розрахункова операція з придбання смартфону відбулась з порушенням Закону №265/95-ВР.
Як вірно зауважив суд першої інстанції, залучення ФОП ОСОБА_1 для передачі товару та приймання коштів є лише способом виконання грошового зобов`язання покупцем перед продавцем за договором купівлі-продажу та беззаперечно не свідчить про відсутність розрахункової операції між продавцем та покупцем. 
Слід зазначити, що законодавець, допустивши на законодавчому рівні можливість реалізації товару через мережу Інтернет та обов`язковість надання особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі, не врегулював зазначену процедуру належним чином та не визначив обов`язки сторін щодо правовідносин у сфері постачання товару перевізниками чи переказу коштів платіжними установами.
Втім складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).
Конституційний Суд України виходить з того, що принцип юридичної визначеності як складова конституційного принципу верховенства права є сукупністю вимог до організації та функціонування системи права, процесів правотворчості та правозастосування у спосіб, який забезпечував би стабільність юридичного становища індивіда. Зазначеного можна досягти лише шляхом законодавчого закріплення якісних, зрозумілих норм. (абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційними поданнями Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та 65 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 5 частини першої статті 3, абзацу третього частини третьої статті 45 Закону України „Про запобігання корупції, пункту 2 розділу II „Прикінцеві положення Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб від 6 червня 2019 року № 3-р/2019).
Юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (законні очікування).
Таким чином, юридична визначеність передбачає, що законодавець повинен прагнути до чіткості та зрозумілості у викладенні норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.
В даному випадку, саме продавцем товару через посередника (експедитора ФОП ОСОБА_1 ) надано покупцю розрахунковий документ на суму покупки, що відповідає коштам, які отримав кур`єр від замовника товару для подальшої передачі продавцю із зазначенням дати проведення оплати.
Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, зазначена розрахункова операція здійснена відкрито, без її приховування на повну суму з використанням реєстратора розрахункових операцій. 
Колегія суддів зауважує, що сама суть проведення розрахункових операцій через РРО та видачі відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків) при розрахунках із суб`єктами господарювання у готівковій формі чи за допомогою банківських карток полягає у тому, щоб суб`єкт господарювання вів прозорий та відкритий облік господарської діяльності, показував усі доходи та не приховував будь-яких доходів, які не обліковуються, внаслідок чого до державного бюджету у повному обсязі надходитимуть податки. 
В даному випадку, спірна розрахункова операція проведена з дотриманням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо можливості покупця відмовитись від отримання товару, придбаного в інтернеті після його огляду, що впливає на суму розрахунку та можливість продавця видати розрахунковий документ до проведення оплати.
Водночас, в межах спірних правовідносин, відповідний розрахунковий документ складений продавцем ФОП ОСОБА_2 до отримання оплати товару та в подальшому переданий кур`єром перевізника покупцю після отримання готівки за нього.
Натомість, відповідальність за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР настає саме за не видачу розрахункового документу встановленої форми та змісту (фіскальний касовий чек) із застосуванням РРО/ПРРО.
Враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 видано покупцю розрахунковий документ на товар, тому у ФОП ОСОБА_1 як особи, що доставила такий товар не виникло повторного обов`язку із надання розрахункового документу на нього.
В свою чергу, провадження господарської діяльності продавця, правомірність складання ним розрахункових документів до отримання оплати товару не є спірною в межах цієї справи.
За таких обставин, висновок контролюючого органу про порушення позивачем за зустрічним позовом п. 1, п. 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є таким, що не підтверджений за наслідками судового розгляду.
В силу ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, відповідач правомірності свого рішення належним чином не довів.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для його скасування.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в частині задоволення зустрічних позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 по справі № 480/5317/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено 03.06.2026 року