П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/2384/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року (суддя Попов В.Ф., м. Одеса, повний текст рішення складений 13.08.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

24.01.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області, у якому позивачка просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунків пенсії у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, та не встановлення статусних та вікових доплат до пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 :
- з дати поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 року - автоматичні перерахунки пенсії як непрацюючій особі відповідно до статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нарахування та виплату надбавки до пенсії відповідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни";
- з 01.03.2019 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року №124;
- з 01.05.2020 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року №251;
- з 01.03.2021 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 року №127;
- з 01.03.2022 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118;
- з 01.03.2023 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168;
- з 01.03.2024 року - індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 року №185;
- з 01.04.2020 року - нарахування доплати як особі, що досягла 80-річного віку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року №251;
- з 01.03.2023 року - нарахування доплати як особі, що досягла 80-річного віку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасування рішення Головного управління №951020125634 від 25.06.2025 року, в частині Особливості - Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм. з 07.10.2009 року по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ.
Зобов`язано Головне управління здійснити з 07.10.2009 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без застосування до її пенсійних виплат особливості Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 07.10.2009 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ, враховуючи автоматичні масові перерахунки пенсії, відповідно до ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та нарахувати та виплатити надбавку до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається про відсутність підстав для проведення індексації пенсії позивачки, оскільки призначення/поновлення і виплата пенсій громадянам України, які проживають за її межами, та громадянами інших країн, які переїхали на постійне проживання до України, здійснюється згідно із пенсійним законодавством України, яке складається із Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення. Для індексації видається відповідний нормативно-правовий акт, зокрема постанова Кабінету Міністрів України, яка прийнята з урахуванням визначеної кількості пенсіонерів з числа тих, що проживають в її межах. Процес визначення кількості пенсіонерів знаходиться у взаємозв`язку з компетенцією органів Пенсійного фонду України. Оскільки позивачка постійно проживає на території іншої країни, то економічні та соціальні умови держави не зачіпають жодним чином спосіб обраного нею рівня життя. 
Окремо апелянт звернув увагу, що позивачка з позовом звернулася 24.01.2025, при цьому позовні вимоги стосуються зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2019, що виходить за межі шестимісячного строку, встановленого ст. 122 КАС України.
Позивачка надіслала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзу на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є громадянкою України, якій по досягненні пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу була призначена пенсія за віком.
З моменту виїзду за кордон (на постійне місце проживання до Німеччини, де була прийнята на консульський облік в Генеральному консульстві України в Дюссельдорфі) виплату пенсії ОСОБА_1 припинено.
У 2023 році ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у листі від 12.04.2023 №8212-7361/П-02/8-1500/23 у поновленні пенсії з 07.10.2009 та у проведенні перерахунків і індексації поновленої пенсії позивачці; зобов`язати відповідача здійснити позивачу поновлення виплати пенсії починаючи з 07.10.2009, провести перерахунки та індексацію поновленої пенсії з 07.10.2009 на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі та виплатити з урахуванням вже отриманих сум пенсії з компенсацією втрати частини доходів починаючи з листопада 2009 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 у справі №420/16066/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024, позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачці листом від 12.04.2023 №8212-7361/П-02/8-1500/23 у поновленні пенсії з 07.10.2009;
- зобов`язано відповідача здійснити поновлення виплати пенсії позивачці з 07.10.2009;
- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На виконання вище зазначеного рішення, пенсійним органом було прийнято рішення №951020125634 від 25.06.2024 року, яким поновлено позивачці з 07.10.2009 року виплату пенсії у сумі 659,22 грн. 
У графі Особливості оскаржуваного рішення зазначено: Не підлягає МП (масовим перерахункам), признач. за ріш.суду в тверд.розм. з 07.10.2009 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 07.10.2009 по довічно, що підтверджується копією відповідного рішення, наявного у матеріалах справи.
Вважаючи бездіяльність пенсійного органу щодо не здійснення перерахунків пенсії протиправною, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що з дня поновлення виплати пенсії позивачка користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону №1058-IV, при цьому, будь-яких обмежень її прав, як пенсіонера, якій призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено. Таким чином, перерахунок пенсій має здійснюватися автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Право на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, у тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Крім того, суд зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Поряд із цим, відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон №1058-IV) та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.
Зазначений підхід узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 січня 2020 року у справі №489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року у справі №540/4060/20.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 16 Закону №1058-IV застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (частина перша статті 43 Закону №1058-IV).
Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 27 Закону №1058-IV, розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Статтею 42 Закону №1058-IV встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Отже, з дня поновлення виплати пенсії позивачка користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з Законом №1058-IV. Будь-яких обмежень прав позивачки, як пенсіонера, якій призначено виплату пенсії за рішенням суду, Законом №1058-IV не встановлено.
Виконання вимог Закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо непроведення перерахунку позивачці пенсії за віком у законодавчо встановлених розмірах.
Враховуючи, що позивачці поновлена виплата пенсії за віком, відповідач зобов`язаний це право реалізовувати шляхом проведення наступних перерахунків з дати поновлення, незалежно від того, виплата пенсії поновлена добровільно чи за рішенням суду.
Таким чином посилання апелянта на пропуск строку звернення до суду є безпідставними.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачці поновлено виплату пенсії з 07.10.2009 на виконання рішення суду. Водночас, відповідач визначив розмір її пенсії - 659,22 грн. на місяць, та зазначив, що пенсія масовим перерахункам не підлягає.
В свою чергу рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 у справі №420/16066/23 не містить будь-яких обмежень та застережень щодо поновлення пенсії лише у певному розмірі та що пенсія позивачки не підлягає масовим перерахункам.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Аналогічні положення передбачені частиною другою статті 7 Закону №1058-IV.
7. Отже, при поновленні позивачці пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно визначено, що пенсія не підлягає загальним перерахункам, за наявності визначених законом підстав, що призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальше підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону №1058-ІV, про що правильно вказали суди попередніх інстанцій.
Колегія суддів зауважує, що за аналогічних правовідносин Верховний Суд у постанові від 19 червня 2025 року у справі №580/11000/23 наголосив, що зобов`язання поновити пенсію позивачу не означає виплату її в тому ж розмірі, в якому припинено цю виплату в певному періоді в минулому чи у мінімальному розмірі. Позивачу, незалежно від місця проживання, розмір пенсії, її перерахунок, осучаснення та індексація має проводитися в тому ж самому порядку як громадянам, які проживають в Україні. В іншому випадку відповідачем допускатиметься дискримінація права позивача на належне пенсійне забезпечення.
Аналізуючи вищевикладене колегія суддів наголошує, що право позивачки на отримання пенсії та на належне пенсійне забезпечення є невід`ємним конституційним правом, гарантованим статтею 46 Конституції України та міжнародними зобов`язаннями держави у сфері соціального захисту. Пенсія, як майнове право, належить особі з моменту виникнення підстав для її призначення і не може бути обмежена чи звужена внаслідок дій або бездіяльності органів Пенсійного фонду.
Закон №1058-IV не передбачає жодних винятків чи особливих режимів обмеження прав пенсіонерів, пенсія яких була поновлена за рішенням суду або які проживають за межами України. Усі застраховані особи користуються однаковим правом на перерахунок, індексацію та підвищення пенсії за загальними правилами. Будь-яке відхилення від цього порядку, у тому числі встановлення "твердого" розміру пенсії без урахування індексацій і масових перерахунків, є необґрунтованою та невиправданою диференціацією, що суперечить принципам рівності та недискримінації.
Отже, доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для застосування перерахунків до пенсії позивача фактично призводить до необґрунтованого звуження обсягу пенсійних прав, що є неприпустимим та прямо суперечить Конституції України.
При цьому апелянтом не наведено жодного аргументу чи належного правового обґрунтування, яке б спростовувало зазначені висновки або ставило під сумнів правомірність проведення відповідного перерахунку.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги відповідача не містять належних чи переконливих аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову. Суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених ч. 4 та п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов