ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2026 р. справа № 300/8193/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михальчук М.І., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до змісту якого просить: визнати протиправною бездіяльність, що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації, а саме про непридатність до військової служби та про виключення з військового обліку згідно інформації у його військовому квитку серії НОМЕР_1 ; зобов`язати внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію, а саме – про визнання непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку згідно інформації, наявної у його військовому квитку серії НОМЕР_1 .
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач згідно зі своїм паперовим військово-обліковим документом (військовий квиток НОМЕР_1 ) у 1986 році військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Однак, сформувавши електронний військово-обліковий документ «Резерв+», ОСОБА_1 виявив, що стосовно нього уповноваженою особою відповідача досі не внесено всіх відомостей про виключення його з обліку на підставі висновків ВЛК 1986 року. У мобільному додатку позивача відсутня інформація про виключення його з військового обліку, разом із тим наявна інформація про те, що він має статус військовозобов`язаного, а також містяться відомості про проходження ВЛК від 28.01.1986 року - «обмежено придатний». Стверджує, що позивач ніколи не мав статусу «обмежено придатний», що підтверджується його паперовим військово-обліковим документом. Тобто відповідач не вніс до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію, а саме запис про ВЛК, згідно з якою позивач був визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку відповідно до пройденої ВЛК у 1986 році. Стверджує, що жодним нормативно-правовим актом, зокрема положеннями Наказу МО № 402, не передбачено обов`язку позивача повторно проходити ВЛК та визначати ступінь придатності, оскільки позивач був і є на теперішній час є виключеним з військового обліку. Просить позов задовольнити. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався.
Позивач надав суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що порушення відповідачем вимог щодо реалізації процедури виключення (невнесення інформації до Реєстру) позивача з військового обліку, на який останній не має впливу, не може створювати негативних наслідків для позивача. Відповідач не надав відомостей, що висновок ВЛК був скасований. Стверджує, що інформацію в реєстр відповідач мав внести ще до повномасштабного вторгнення РФ (реєстр запрацював у 2017 році), але протиправного не зробив цього (а.с.27, 34). 
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне. 
У військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 12.03.1986, зокрема у п. 29 розділу ХІ «Відмітки про звільнення від військового обов`язку» міститься запис: 28.01.1986 ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з обліку по гр. І ст. 42 «а» Розкладу хвороб, визначеного наказом МО СРСР № 185 від 1973 року (а.с.20).
У пункті 26 розділу VIII «Прийом на облік та зняття з обліку» військового квитка серії НОМЕР_2 від 12.03.1986 міститься відтиск печатки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.11.1988 із підписом начальника та зазначенням «Невійськовозобов`язаний». Також наявний відтиск печатки Дніпровського РВК від 12.12.1996 із зазначенням «Невійськовозобов`язаний» (а.с.18).
Позивачем сформовано витяг військово-облікового документа в електронному застосунку «Резерв+». У графі «Категорія обліку» зазначено: військовозобов`язаний. У графах «Постанова ВЛК» та «Дата ВЛК» зазначено: непридатний у мирний час, обмежено придатний у воєнний час, 28.01.1986. Також міститься відмітка про порушення правил військового обліку (а.с.16).
20.08.2025 позивач надіслав відповідачу заяву про виправлення помилки в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в якій просив внести інформацію про виключення з військового обліку за станом здоров`я відповідно до паперового військово-облікового документа (а.с.14).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Суд при вирішенні цієї справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На час розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі також - Закону № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону).
Згідно із статтею 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом;
6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначені в Закону України від 16.03.2017 № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (надалі також - Закон № 1951-VIII).
Статтею 1 Закону № 1951-VIII передбачено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1951-VІІІ основними завданнями Реєстру є:
1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України;
2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період;
3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку. 
Пунктами 1 та 2 частини першої статті 3 Закону № 1951-VІІІ визначено, що основними засадами ведення Реєстру є: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1951-VІІІ Держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру. 
Згідно із частиною п`ятою статті 5 Закону № 1951-VІІІ органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (частини 8, 9 статті 5 Закону № 1951-VІІІ).
Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 1951-VІІІ до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Частиною першою статті 7 Закону № 1951-VІІІ визначено, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1951-VІІІ до службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема відомості про виконання військового обов`язку, відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи).
Статтею 9 Закону №1951-VIII визначено права та обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Так, призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру. 
Призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру. 
Частиною 3 статті 14 Закону №1951-VIII передбачено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною. 
У відповідності до частини 4 статті 14 Закону №1951-VIII надання громадянам України інформації відповідно до статті 9 цього Закону здійснюється згідно з Порядком ведення Реєстру, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії через інформаційні (інформаційно-комунікаційні) системи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цифровізації, відповідно до законодавства про електронну інформаційну взаємодію.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі також - Порядок № 1487), відповідно до пункту 2 якого військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Відповідно до пункту 3 Порядку № 1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.
Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно із пунктом 14 Порядку № 1487 військовий облік забезпечується з урахуванням вимог законодавства у сфері декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються). 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 16 Порядку № 1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.
Пунктом 20 Порядку № 1487 передбачено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. 
Відповідно до п. 22 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
У пункті 79 Порядку № 1487 визначено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; письмово повідомляють державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам та організаціям про осіб, які не виконали наказ (розпорядження) керівника зазначених органів, підприємств, установ та організацій та не прибули за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 81 Порядку № 1487, зокрема, передбачено, що взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.
Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.
В пункті 55 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560 (надалі також - Порядок №560), зазначено, що військово-обліковий документ, що визначає належність його власника до військового обов`язку, виданий до дня набрання чинності Законом України від 11.04.2024 №3633-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", є чинним та не потребує обов`язкової заміни у разі (з підстав) затвердження органом державної влади нової форми військово-облікового документа.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №№559 затверджено Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі також - Порядок №559).
Пунктом 2 Постанови №559 визначено, що військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.
Згідно із пунктом 3 Порядку №559 відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі коли відомості, зазначені у графах 1 - 5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів).
Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через: електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган). 
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття та виключення з військового обліку в установленому порядку.
Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 28.01.1986 рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за графою І статті 42 «а» Розкладу хвороб, затвердженого наказом МО СРСР №185 від 1973 року. Вказане підтверджується відміткою у військовому квитку від 15.11.1988 та 12.12.1996 із зазначенням статусу «Невійськовозобов`язаний».
У сформованому позивачем витязі військово-облікового документа в електронному застосунку «Резерв+» в графі «Категорія обліку» зазначено - військовозобов`язаний, в графах «Постанова ВЛК» та «Дата ВЛК» зазначено - непридатний у мирний час, обмежено придатний у воєнний час, 28.01.1986. 
Як зазначено судом вище, згідно наведеного у статті 1 Закону № 1951-VIII визначення, Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) це інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до частини 9 статті 1 Закону №2232 призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Отже, до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів вносяться дані саме про осіб, які мають статус призовників, військовозобов`язаних або резервістів у розумінні Закону №2232-XII. 
Особа, яка є непридатною до військової служби та виключена з військового обліку, не належить до жодної із зазначених категорій, а відтак відомості про таку особу не підлягають внесенню та обліку в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Якщо ж особа згідно з постановою військово-лікарської комісії має статус «непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час», то така особа є військовозобов`язаною, у зв`язку з чим відомості про неї підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Разом з цим, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про непридатність до військової служби та про виключення з військового обліку згідно з інформацією, зазначеною у його військовому квитку серії НОМЕР_1 та зобов`язати відповідача внести відповідні відомості до зазначеного Реєстру, що суперечить приписам Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
В межах предмету і підстав позову у цій справі суд не надає власну оцінку наявності підстав для визнання позивача таким, що непридатний до військової служби чи непридатний до військової служби у мирний час і обмежено придатний у воєнний час, правомірності внесення відомостей про позивача, як військовозобов`язаного, до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а лише перевіряє дотримання процедури і наявності підстав для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про позивача стосовно визнання його непридатним до військової служби та про виключення з військового обліку згідно записів військового квитка серії НОМЕР_1 .
Під час розгляду справи відповідач не надав до суду належних доказів, що з боку позивача було допущено будь-які порушення під час виключення його з обліку, чи подання позивачем підроблених документів під час визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, відповідач не надав доказів, що позивачем було повідомлено свідомо неправдиві відомості та/або надані документи містили недостовірні дані.
При цьому, частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. 
Суд звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. 
У спірному випадку таким способом захисту могло бути звернення з позовом про визнання протиправними дій щодо взяття позивача на військовий облік, внесення до реєстру відомостей про нього як про військовозобов`язаного, а також про зобов`язання відповідача виключити відповідні відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Натомість обраний позивачем спосіб захисту фактично спрямований на доповнення вже внесених до реєстру відомостей, а не на усунення самого факту протиправного, на його думку, перебування позивача у вказаному реєстрі як військовозобов`язаного.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний та неефективний спосіб захисту порушеного права.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Варто вказати, що основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову), є предмет і підстава.
Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення. Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин. 
Водночас предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних відносин. Одночасна зміна предмету і підстав позову не допускається. 
Позивач у позові наголосив, що спір виник не щодо розгляду (належного чи не належного) заяви позивача від 20.08.2025, а саме через невиконання обов`язків відповідачем з внесення до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації щодо позивача. Предметом спору не є сама процедура (процес) визнання позивача ВЛК непридатним, а невиконання обов`язків відповідачем з внесення до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації щодо позивача про непридатність до військової служби та даних про виключення з військового обліку згідно з інформацією, зазначеною у його військовому квитку серії НОМЕР_1 .
Відтак, в цій справі позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав. В той же час, вирішуючи питання правомірності внесення відомостей про позивача до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів суд вийде за межі предмету і підстав позову. При цьому, частина 2 статті 9 КАС України передбачає можливість виходу судом для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача за межі саме позовних вимог, а не предмету і підстав позову одночасно. 
Суд зазначає, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин).
Визначення способу захисту порушеного права є правом позивача. Оскільки у межах поданого позову заявлені вимоги не узгоджуються з належним способом захисту, а також відсутні підстави для виходу суду за межі позовних вимог, відтак у задоволенні позову належить відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ),
відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Суддя  /підпис/ Біньковська Н.В.