Справа № 931/479/25
Провадження № 2/931/277/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області
у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О., 
за участю: секретаря судового засідання - Гупалик А.С.,
представника позивача - Хильченка С.І. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:

30.06.2025 року ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" звернулось в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.09.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 810905097, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 13600 грн, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитом.
Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за договором № 810905097 від 02.09.2023 року.
10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.
29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" уклали договір факторингу №29/05/25/Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25/Е від 29.05.2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 68850,59 грн.
В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 810905097 від 02.09.2023 року перейшло до позивача ТОВ "Фінансова компанія "Ейс", що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 68850,59 грн.
Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом відповідно до розрахунку заборгованості становить 68850,59 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 13599,28 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 55251,41 грн.
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" заборгованість за вказаним договором - 68850,59 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу - 7000 грн.
26.08.2025 року судом було ухвалено заочне рішення про задоволення позову повністю.
31.03.2026 року за заявою представника відповідача ухвалою суду було скасовано заочне рішення Локачинського районного суду Волинської області від 26.08.2025 року. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
У заяві про перегляд заочного рішення від 23.02.2026 року відповідач зазначає, що жодним доказом, що наданий позивачем разом із позовною заявою, не доведено: 1) укладення кредитного правочину від 02.09.2023 №810905097 між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; 2) надання (перерахування) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідачу коштів у кредит за кредитним договором від 02.09.2023 №810905097; 3) відступлення права вимоги на користь позивача; 4) наявність будь якої заборгованості відповідача перед позивачем. 
Так, докази (додатки до позову) були подані позивачем у електронних копіях відповідних письмових та електронних доказів, оскільки ці документи не були створені в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», а лише завантажені позивачем до підсистеми після їх оцифрування (сканування) або створення в комп`ютерно-програмних засобах позивача.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.100 ЦПК України паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Відповідач просить суд врахувати відсутність пропозиції (оферти) укласти кредитний договір. За твердженням позивача пропозицію укласти договір зробив відповідач шляхом заповнення та подання заявки на отримання грошових коштів в кредит від 02.09.2023 року. Але на вказаній заявці відсутні відображення будь яких підписів та печаток. 
Відповідач здійснив перевірку кваліфікованого електронного підпису. Результатом перевірки встановлено, що КЕП на додатку 5 до позову - файлі «5. Заявка.pdf» - відсутній. 
Те, що кредитний договір підписано позичальником (відповідачем) одноразовим ідентифікатором «CPHY-4454» не відповідає фактичним обставинам справи та наданим доказам.
Кредитний договір було підписано одноразовим ідентифікатором «CPHY». Водночас, згідно із довідкою від 16.10.2024 таким ідентифікатором є «CPHY-4454». Тому позивачем не надано достовірних доказів того, яким саме був такий ідентифікатор. 
Позивач не надав жодного доказу надсилання відповідачу на його телефонний номер одноразового ідентифікатора. Більше того, позивач не вказує, на якій телефонний номер було надіслано даний одноразовий ідентифікатор і яким чином.
Також, відсутні докази того, що власне відповідач, а не інша особа, отримав такий ідентифікатор та скористався ним на сайті кредитодавця.
Позивачем не надано належні та достовірні докази передання коштів на виконання оспорюваного кредитного договору. 
Вважає, що надана суду електронна копія доказу - платіжне доручення від 02.09.2023 №06b17ea2-653c-45c3-a3a7-4ee08ca6b8a1 - не може бути належним, достовірним та достатнім доказом передання відповідачу коштів на виконання оспорюваного договору кредитної лінії від 30.05.2021 №867277028.
Представником позивача 24.02.2026 року подано додаткові пояснення, у яких зазначено, що відповідачем подано довідку форми 5 від 21.01.2026 року про те, що він є військовослужбовцем, проте в наданій довідці відсутні докази наявності у відповідача пільгового статусу станом на період, протягом якого нараховувалися відсотки за кредитним договором.
Відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою укладення електронного договору, позичальник заходить на сайт, підтверджує: 1. Ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у кредит ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - «Правила»), затверджених товариством, про які повідомлено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та надання згоди на обробку своїх персональних даних. Внаслідок натиснення кнопки «Продовжити», Позичальник потрапляє на другу сторінку заявки на кредит, а інформаційно-телекомунікаційна система створює особистий кабінет позичальника, увійти до якого можна ввівши логін (email або номер мобільного телефону вказані у заявці на кредит) та пароль. Заповнивши всі необхідні дані та натиснувши кнопку «Продовжити», позичальник потрапляє на третю сторінку заявки на кредит, де вказує адресу проживання. По заповненню всіх необхідних даних та натисненню кнопки «Продовжити», позичальник потрапляє на четверту сторінку заявки на кредит, де вказує місце роботи, фінансову інформацію та додаткові контакти. За заповненням всіх необхідних даних та натисненням кнопки «Продовжити», позичальник потрапляє п`яту сторінку заявки на кредит, на якій позичальник вводить реквізити свого електронного платіжного засобу (банківської карти), на яку він бажає отримати кредит, а товариство здійснює перевірку її дійсності. Шостим кроком отримання кредиту є підтвердження позичальником введених в заявку на кредит даних. Натиснувши кнопку «Змінити», позичальник має право змінити суму та строк кредитування. Одночасно з переходом на шосту сторінку заявки, на телефонний номер позичальника направляється СМС-код підтвердження, ввівши який у відповідне поле позичальник підтверджує дію з відправлення заявки на кредит для аналізу інформаційно-телекомунікаційною системою товариства. У разі погодження заявки на кредит (прийняття товариством рішення надати позичальнику кошти в кредит, на обраних ним умовах), позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить у собі істотні умови договору. Таким чином, при заповненні заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Особистий кабінет (відповідно до Правил) - сукупність захищених сторінок, що формуються позичальнику в момент його реєстрації в Інформаційно телекомунікаційній системі (особистий розділ позичальника), за допомогою якого позичальник здійснює повну взаємодію з товариством, має постійний доступ до електронного договору, додаткових угод до електронного договору, свого графіка розрахунків та до іншої інформації/документів, пов`язаних з наданням товариством фінансових послуг. Доступ до особистого кабінету здійснюється позичальником після авторизації, яка проходить шляхом введення логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету та має юридичне значення ідентифікації позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства в розумінні ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації договору позичальника. Одноразовий персональний ідентифікатор - CPHY-4454 направлено відповідачу 02.09.2023 о12:51:28 год. на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_1 , одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 02.09.2023 о 12:51:57.
Підтвердженням накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора є довідка товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», в якій вказуються особисті дані позичальника, які він самостійно зазначив при поданні заявки на отримання грошових коштів. Звертає увагу, що відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь який час самостійно ознайомитися з договором на сайті товариства в особистому кабінеті. Враховуючи вищевикладене, позивач надав беззаперечні докази того, що відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Посилаючись на вищевикладені факти, враховуючи повну цивільну дієздатність відповідача, відповідність кредитного договору законодавчим актам та відсутність жодних підтверджень доводам відповідача, позиція останнього щодо недоведеності укладання кредитного договору є неаргументованою та невмотивованою, а лише є намаганням ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість.
Наданий позивачем кредитний договір № 810905097 від 02.09.2023 наданий до позовної заяви, є оригінальним документом, а платіжне доручення містить підпис та печатку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідно до п. 14.1. Кредитного договору № 810905097 від 02.09.2023 невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. 
Згідно з п. 2.1. за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 13600 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». 
Кредитним договором № 810905097 від 02.09.2023 передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку, яка буде застосовуватись в період прострочення. Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов кредитного договору.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав, зазначених у письмових поясненнях. Крім того, зазначив, що відповідно до розрахунку відповідачу нараховувались відсотки 30 днів - за ставкою 0,62%, тоді після пролонгації ще 29 днів за ставкою 1,76% . Починаючи з 01.11.2023 року, відповідачу нараховувались відсотки за ч.2 ст. 625 ЦК України.
Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку судових повісток до їх електронних кабінетів в системі «Електронний суд». Про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань від них не надійшло.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору.
Судом встановлено, що 02.09.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 810905097, за умовами якого сума кредиту становить 13600 грн; кінцева дата повернення кредиту -02.10.2028 року, дисконтний період - 30 днів; процентна ставка: за період від дати видачі кредиту по 02.10.2023 - 226,300 відсотків річних (0,62% від суми кредиту за кожний день користування), у разі, якщо позичальник вчинити дії, визначені в п.3.2 договору щодо продовження дисконтного періоду, після 02.10.2023 року розмір відсотків - 641.80 % річних (1,76% в день) (а.с. 20-42).
Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором СРНY. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
З інформації АТ «Універсал Банк», наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) емітувалась платіжна картка № НОМЕР_3 . Фінансовий номер телефону - НОМЕР_4 . В період з 02.09.2023 по 07.09.2023 року, а саме: 02.09.2023 року ОСОБА_1 на вищевказану картку був зарахований платіж у сумі 13600 грн, в підтвердження чого надано виписку по рахунку (а.с.172-174).
Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди № 26, 27, 31, 32, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 261 від 05.12.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 34808,85 грн (а.с. 91-108).
10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному додатку договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024 року до договору факторингу №10/1024-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 68850,69 грн (а.с. 109-120).
29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" уклали договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 68850,69 грн (а.с. 122-130).
З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається сума заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 810905097 від 02.09.2023 року в розмірі 34808,85 грн, з врахуванням погашення відсотків на суму 2445,28 та тіла кредиту 0,72 грн (а.с. 136, 137).
З розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон плюс» вбачається сума заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 810905097 від 02.09.2023 року в розмірі 68850,69 грн (а.с.138-140).
Із виписки ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається сума заборгованості по кредитному договору № 810905097 від 02.09.2023 року в розмірі 68850,69 грн (а.с.141).
З метою стягнення коштів за вказаним кредитним договором у примусовому порядку позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Таким чином, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 2-127/11 (постанова від 01.02.2018 року) за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.
Доказами, наданими позивачем, підтверджується, що до позивача перейшли права вимоги за спірним кредитним договором і він вправі пред`являти відповідні вимоги про стягнення коштів.
Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках.
Отже, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладених кредитних договорів такі договори у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ними прав і обов`язків сторін.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Цим же законом визначені особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справі, яка розглядається, кредитний договір № 810905097 від 02.09.2023 року укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
При цьому, відповідно частини першої статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Відповідачем заперечується факт отримання грошових коштів за спірним кредитним договором, та підписання самого договору. 
Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаних положень закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Позивачем до позовної заяви долучено документи у електронній формі, а саме додатки: кредитний договір № 810905097 від 02.09.2023 року, квитанція про перерахування коштів, що вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). 
Надаючи оцінку аргументам відповідача, суд вважає, що вищезазначеними матеріалами справи в повній мірі підтверджується факт укладення кредитного договору № 810905097 від 02.09.2023 року в електронній формі, що підписаний відповідачем за допомогою електронного ідентифікатора CPHY, відображеного QR-кодом. 
Листом, наданим АТ "Універсал Банк" №БТ/Е-10773 від 13.08.2025 року на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, та платіжним дорученням від 02.09.2023 також підтверджується факт перерахування ОСОБА_1 коштів в сумі 13600 грн на карту № НОМЕР_3 (яка зазначена в умовах договору (а.с.30)) (а.с. 77, 172). 
Крім того, укладення договору та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується сплатою ним 01.10.2023 року 2446,00 грн на погашення заборгованості за кредитним договором № 810905097 від 02.09.2023 року, що ним не заперечується.
Контррозрахунку заборгованості, а також будь яких доказів в обгрунтування своїх заперечень стороною відповідача не подано.
Однак, аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд зазначає, що він розрахований неправильно, виходячи з наступного.
Так, відповідно до п.8.3.1, п. 8.3.2, п.8.4 договору проценти протягом 30 днів до 02.10.2023 року нараховуються в розмірі 0,62% за кожен день. У разі якщо позичальник вчинить дії щодо продовження дисконтного періоду згідно з п.3.2 договору (оплата всіх фактично нарахованих відсотків) - процентна ставка становить 1,76%, після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються в розмірі 2,98%.
З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається сума заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 810905097 від 02.09.2023 року в розмірі 34808,85 грн, з врахуванням погашення відсотків на суму 2445,28 та тіла кредиту 0,72 грн. 
Відсотки за ставкою 0,62% нараховувались у період з 02.09.2023 року по 02.10.2023 року включно відповідно до умов договору. 
Після сплати відповідачем 2446,00 грн позивачем прийнято рішення про пролонгацію дисконтного періоду на 29 днів (по 31.10.2023 року включно), та застосування відсоткової ставки - 1,76% (а.с. 58 на звороті), що також відповідає умовам укладеного між сторонами договору.
В подальшому із матеріалів справи, в тому числі розрахунків, наданих позивачем, не вбачається вчинення відповідачем дій, які б свідчили про продовження (пролонгацію) дисконтного періоду.
Із пояснень, наданих представником позивача у судовому засіданні, починаючи з 01.11.2023 року відповідачу нараховувались відсотки за невиконання умов договору на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 810905097 від 02.09.2023 року в розмірі 20624,75 грн, яка складається з тіла кредиту 13599,28 (13600-0,72 грн сплачених), та відсотків - 7025,47 грн (нарахованих в період 30 днів за ставкою 0,62% - 2529,60 грн та 29 днів за ставкою 1,76% - 6941,15 грн, і з врахуванням сплачених 2445,28 грн).
Що стосується нарахування позивачем відсотків за ч.2 ст. 625 ЦК України, починаючи з 01.11.2023 року, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IXта набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи наведене, у період дії в Україні воєнного стану боржник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.
З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, в розмірі 725,75 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне.
Згідно із ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.
Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги від 29.05.2025 року 29/05/25-01, укладений із адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та додаткові угоди, акт прийому передачі наданих послуг, з якого вбачається види юридичних послуг, наданих позивачу, та їх вартість, а саме: складання позовної заяви - 5000 грн, вивчення матеріалів справи - 1000 грн, підготовка адвокатського запиту - 500 грн, підготовка та подача клопотання - 500 грн, всього на суму 7000 грн, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність (а.с. 142-147).
Відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи наведене, те, що позов задоволено частково, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково, з врахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 2097,20 грн.
Керуючись ст.ст. 10-13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 509, 512, 514, 516, 526, 530, 610, 625, 626, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078, 1080, 1082, п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (адреса: м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за кредитним договором № 810905097 від 02.09.2023 року в розмірі 20624 (двадцять тисяч шістсот двадцять чотири) грн 75 коп., яка складається з тіла кредиту - 13599,28 грн та відсотків - 7025,47 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (адреса: м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956) судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 725 (сімсот двадцять п`ять) грн 75 коп. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2097 (дві тисячі дев`яносто сім) гривень 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба