ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/322/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 (суддя Кармазина Т.М.) в адміністративній справі №340/322/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2024 №1220 “Про результати службового розслідування” в частині, що стосується ОСОБА_2 , як такий, що прийнятий з порушення вимог законодавства та Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення, премію та додаткову винагороду виплату якої призупинено (позбавлено) згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2024 №1220 “Про результати службового розслідування”.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 позовну заяву залишено без руху у зв`язку, зокрема, з необхідністю надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.
На виконання вимог ухвали, представником позивача подано заяву, у якій вона просить поновити строк звернення до адміністративного суду та прийняти позовну заяву до розгляду. Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 по 06 вересня 2024 проходила військову службу у Збройних Силах України, у тому числі в умовах дії воєнного стану. Вказує, що з лютого 2024 року стан здоров`я позивача суттєво погіршився. Вона проходила тривале лікування, у тому числі стаціонарне. За результатами військово-лікарської комісії від 06.09.2024 року була визнана непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку. Фактично період 2024– 2025 років для позивача характеризувався одночасно трьома критичними факторами: проходженням військової служби в умовах воєнного стану, тяжким прогресуючим захворюванням та перебуванням на території активних бойових дій. Зазначає, що після звільнення зі служби за станом здоров`я позивач не залишилася осторонь виконання громадянського обов`язку та повернулася до роботи у системі оборони держави, працевлаштувавшись у РТЦК у місті Херсон. Крім того, позивач не була належним чином ознайомлена зі змістом наказу від 17.05.2024 №1220 та матеріалами службового розслідування у встановленому порядку. Фактичне отримання копій наказу та матеріалів відбулося лише 17.01.2026 року після звернення до органів вищого рівня.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 позов повернуто.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції фактично визначив моментом початку перебігу строку звернення до суду дату прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2024 №1220 «Про результати службового розслідування» або абстрактний момент, коли Позивач “повинна була дізнатися” про його існування. При цьому суд не встановив і не зазначив, яким саме доказом підтверджується доведення цього наказу до відома Позивача, чи вручався він під підпис, чи складався акт про відмову від ознайомлення, чи направлявся Позивачу поштовим зв`язком або в інший передбачений законом спосіб. Матеріали справи не містять жодного доказу належного повідомлення Позивача про зміст наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2024 №1220 «Про результати службового розслідування». Натомість встановлено, що копії наказу та матеріалів службового розслідування Позивач фактично отримала лише 17 січня 2026 року після звернення її представника із скаргою до органів військового управління вищого рівня. Саме з цього моменту Позивач отримала реальну можливість ознайомитися зі змістом індивідуального акта, встановити правові підстави прийнятого рішення та належним чином сформулювати позовні вимоги. Позовну заяву подано 26 січня 2026 року, тобто у максимально стислий строк після фактичного отримання документів. Отже, строк звернення до суду повинен обчислюватися саме з моменту фактичного отримання копії наказу, оскільки лише з цього моменту Позивач дізналася про порушення свого права у розумінні частини п`ятої статті 122 КАС України.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 ч. 1 ст. 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 118 КАС України встановлено, що процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Тому в разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення “Голдер проти Великої Британії” від 21.02.1975 р., “Жоффр де ля Прадель проти Франції” від 16.12.1992 р.).
Виходячи з принципу змагальності в адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.
Відповідно до п. 3, 5, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з положеннями ч. 5 ст.122 КАС України, Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
В ст. 97 «Дисциплінарного статуту Збройних сил України», зазначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Також, згідно зі ст. 98 статуту, під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Проте, матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивача з наказом про результати проведення службового розслідування та притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а суд першої інстанції не вжив усіх, визначених законом, заходів та не встановив усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення зазначеного питання на стадії відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу через пропущення останнім строку звернення до суду.
З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про порушення позивачем строку, визначеного положеннями ч. 5 ст. 122 КАС України, звернення до суду за захистом порушеного права, з урахуванням тієї обставини, що про порушення прав в спірних правовідносинах, а саме про підстави накладення дисциплінарної відповідальності, позивачу стало відомо, зокрема, після отримання копії наказу за результатами проведення службового розслідування.
З урахуванням вказаного вище, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.
Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції під час постановлення ухвали від 24.02.2026 порушено норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 в адміністративній справі №340/322/26 скасувати. 
Справу № 340/322/26 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 02 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова