Номер провадження 2-др/754/91/26
Справа №754/18073/23
РІШЕННЯ 
(додаткове)
Іменем України

17 червня 2026 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді Зотько Т.А.
за участю секретаря судових засідань Юхименко А.Є.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Смикова В.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Стеценка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат понесених на правову допомогу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Ярослав Вікторович про захист прав споживачів, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -
В С Т А Н О В И В :
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до АТ «Універсал Банк», третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Я.В. про захист прав споживачів, просили суд зобов`язати АТ «Універсал Банк» здійснити реструктуризацію за Додатковою угодою №ВL2269 від 28.03.2008 р. до Генерального договору про надання кредитних послуг №ВL2269 від 28.03.2008 р., укладеною між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», № 1381-ІХ, та здійснити реструктуризацію відповідно до вимог цього Закону та надіслати позичальнику ОСОБА_1 , поручителю ОСОБА_2 та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів) та визнати виконавчі листи, видані 15.08.2023 р. Деснянським районним судом м. Києва у справі № 754/5845/16-ц про стягнення солідарно із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 66216 швейцарських франків, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 13133,37 грн. із кожного із них такими, що не підлягають виконанню з 15.08.2023.
Ухвалою суду Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2023 було відкрито провадження в частині позовних вимог з проханням зобов`язати відповідача здійснити обчислення для реструктуризації та здійснити реструктуризацію, а у частині позовних вимог про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню відмовлено у відкритті провадження.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2023 відмовлено в задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову.
Постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2024 залишено без змін ухвалу суду від 18.12.2023 про відкриття провадження.
Постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2024 залишено без змін ухвалу суду від 18.12.2023 про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Постановою Верховного Суду від 18.12.2024 скасовано постанову Київського апеляційного суду від 06.06.2024 якою залишено без змін ухвалу суду від 18.12.2023 про відкриття провадження.
Постановою Київського апеляційного суду від 06.02.2025 ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 18.12.2023 в частині відмови у відкриття провадження за позовними вимогами про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню скасовано та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Деснянського районного суду м. Києва 14.03.2025 було відкрито провадження в частині позовних вимог про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.
Ухвалою суду від 20.03.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову.
Відповідно до ухвали від 31.03.2025 суддею Деснянського районного суду м. Києва Грегулем О.В. було заявлено самовідвід від розгляду справи та передано матеріали справи на розгляд іншому судді.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 року вище зазначена цивільна справа передана судді Зотько Т.А.
Ухвалою судді від 04.04.2025 року було прийнято до провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Ярослав Вікторович про захист прав споживачів, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
У підготовчому судовому засіданні представник позивачів зазначив суду про те, що в позовній заяві міститься клопотання про витребування доказів від відповідача.
Ухвалою суду від 16.07.2025 клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування доказів було задоволено та витребувано від Акціонерного товариства «Універсал Банк» належним чином засвідчені копії: доказів направлення ОСОБА_1 рекомендованим листом результатів розгляду його заяви від 23.12.2022 р. на реструктуризацію, рішення АТ «УніверсалБанк» про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 23.12.2022 р. про реструктуризацію та рішення АТ «УніверсалБанк», яке будо дійсне до 18.07.2023 р. і про яке згадується у листі від 04.09.2023 р., та копії доказів про направлення такого рішення позивачам.
Відповідачем до суду подано відзив на позову заяву, згідно з яким зазначили, що подана ОСОБА_1 заява від 23 грудня 2022 р. про реструктуризацію не містила визначеного Законом України «Про споживче кредитування», переліку інформації, а отже не відповідала вимогам Закону та була подана з- пропущенням строку на подачу такої заяви, у зв`язку з чим АТ «Універсал Банк» листом від 04.09.2023р. №49557 було відмовлено ОСОБА_1 в реструктуризації заборгованості за його заявою від 23 грудня 2022р. та наведено підстави, керуючись якими, Банком було прийнято рішення про відмову. Враховуючи зазначене вище, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2026 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Ярослав Вікторович про захист прав споживачів, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню задоволено частково.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Універсал Банк» здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації за Додатковою угодою №ВL2269 від 28.03.2008 р. до Генерального договору про надання кредитних послуг №ВL2269 від 28.03.2008 р., укладеною між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», № 1381-ІХ, та здійснити реструктуризацію відповідно до вимог цього Закону та надіслати позичальнику ОСОБА_1 , поручителю ОСОБА_2 та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів).
В задоволенні інших вимог позову відмовлено.
16.06.2026 представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Стеценком Ю.В. подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат понесених на правову допомогу.
Стороною відповідача суду подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат. Згідно з якою зазначено, що дії, вчинені представником Позивачів в межах розгляду вказаної цивільної справи, є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт в межах саме даної цивільної справи. Фактично представником Позивачів по даній справі було надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тотожну професійну правничу допомогу, у вигляді написання однієї позовної заяви на двох, з одними і тими ж самими вимогами на двох, участь у судових засіданнях де позиція ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була тотожною. Причин стягнення з АТ «Універсал Банк» саме суми по 25 000 грн. на користь кожного з Позивачів - не наведено. Також вартість послуг правничої допомоги 50 000 грн є завищеною, та представником Позивачів не надано доказів в обґрунтування вказаної вартості, а зі змісту договору про надання правничої допомоги, цього також не вбачається. Враховуючи вищевикладене, вважають, що витрати в сумі 50 000,00 грн. (25 000 + 25 000 грн.) є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, предмет спору у даній справі не є складним, судова практика сталою, а відтак не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, тому просили суд відмовити у задоволенні даних вимог у повному обсязі. 
Заслухавши пояснення учасників справи, зваживши доводи поданої заяви заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За результатом розгляду судом цивільної справи 28.05.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» було задоволено частково.
Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновок, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18, містить висновок, якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правової допомоги представником позивача ОСОБА_1 надано суду Копію Договору про надання правової допомоги від 23.06.2016; Копію Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 23.06.2016; Копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 29.05.2026; Копія платіжної інструкції від 29.05.2026.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. 
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи та розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, з урахуванням тієї обставини, що представником надавались суду ідентичні докази та пояснення по кожному з позивачів у даному провадженні, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача витрат, понесених на правову допомогу в загальному розмірі 10 000,00 грн., що відповідає частці задоволених позовних вимог. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 59 Конституції України, ст.ст.2, 12, 15, 76-79, 81, 85, 89, 133, 137, 141, 270, 430 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Стеценка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат понесених на правову допомогу - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у загальному розмірі 10 000,00 гривні.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дані позивачів:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Дані відповідача: Акціонерне товариство «Універсал Банк», код ЄДРПОУ: 21133352, місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, будинок 54/19.
Дані 3-особи: Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Бережний Ярослав Вікторович, місцезнаходження: м.Київ пров.Козловського Івана,4 оф.1.
Повний текст рішення суду виготовлено 07.07.2026.

Суддя:        Т.А.Зотько