Справа № 477/964/25
РІШЕННЯ
іменем України

"07" травня 2026 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Т.Г. Корсун, за участю секретаря судового засідання М.М. Сороки, представника позивача – ОСОБА_1 , представника відповідача 1 – адвоката А.Д. Загороднюка, відповідачів – не з`явилися, розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Ємільчине цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (відповідач 1), ОСОБА_3 (відповідач 2), в якому просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за Кредитним договором №44797/2021 в розмірі 1391492 грн 03 коп.
В обґрунтування позовних вимог представник АТ «Кредобанк» у позовній заяві зазначив наступне.
16 вересня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №44797/2021, за умовами якого останній отримаі від позивача кредитні кошти в розмірі 1313340 грн 00 коп. на строк до 15 вересня 2025 року зі сплатою відсотків. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Крім того, 16.09.2021 між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань боржника у повному обсязі. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду.
Представник відповідача 1 подав відзив на позовну заяву, де вказав, що сторони врегулювали у договорі умови дострокового повернення споживчого кредиту. Зокрема, дострокове виконання основного зобов`язання можливе лише за наявності одночасно наступних умов: виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості щонайменше на один календарний місяць; отримання Позичальником від Банку повідомлення про дострокове повернення кредиту та усунення протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення.
Із матеріалів позовної заяви випливає, що 13.03.2025 року Банк начебто направив досудову вимогу відповідачу-1, однак доказів отримання вказаної вимоги відповідача-1 матеріали справи не містять. Доказами відправлення досудової вимоги є начебто копії списку «51/ДСТ» згрупованих відправлень, опису вкладення у цінний лист та платіжної інструкції. При цьому, наявні в списку «51/ДСТ» згрупованих відправлень за н/п 7 та 8 наявні начебто два номери відправлень (ШКІ) це 0505271043001 та 0505271041998. Вказані ШКІ не зареєстровані в системі Укрпошта. Більш того, опис вкладення, що додається позивачем чомусь один і без зазначення в ньому номеру поштового відправлення, хоча в списку «51/ДСТ» згрупованих відправлень начебто на адресу відповідача-1 було два відправлення за н/п 7 та 8. Опису вкладення на інше поштове відправлення позивачем не надається. Крім цього, в якості доказів відправлення списку «51/ДСТ» згрупованих відправлень позивачем надається копія платіжної інструкції Укрпошти від 13.03.2025 р. 16:25:58 на суму 1 055,00 грн. про відправлення іншого списку згрупованих відправлень за №3657, а не списку «51/ ДСТ». Крім цього, відповідно до п.17 Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 № 270 визначено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку. Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей. За змістом опису, що доданий до матеріалів справи відсутній номер поштового відправлення, що не дає можливості індивідуалізувати, яке поштове відправлення було направлено відповідачу-1. Аналогічні невідповідності прослідковуються і щодо направлення досудової вимоги відповідачу-2. Отже, вказані докази начебто направлення досудових вимог також є неналежними доказами, оскільки суперечать один одному
Представник відповідача 1 вказує, що наявне в матеріалах справи поштове рекомендоване повідомлення про вручення начебто досудової вимоги відповідача-1 є недопустимим доказом, оскільки з початком військової агресії з боку російської федерації відповідач-1 разом із своєю сім`єю 25.02.22 року виїхали до Молдови і на сьогодні не повернувся до України, і фізично відповідач-1 не міг поставити підпис і його там взагалі не міститься у вказаному рекомендованому повідомленні; рекомендоване повідомлення про вручення не містить даних чи воно було вручено, чи особисто, чи згідно з договором, чи за довіреністю і не містить підпису відповідача-1, що суперечить вимогам Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 № 270. 
Тому, представник відповідача 1 вважає, що фактично у відповідача-1 на момент звернення позивачем до суду не настав обов`язок достроково погасити кредит, оскільки доказів отримання повідомлення про дострокове повернення кредиту матеріали справи не містять.
Крім того, у відзиві вказано, що відповідно до п.3.3. Кредитного договору визначено, що на момент укладення цього Кредитного договору Сторонами обумовлено значення Процентної Ставки на перший Період Дії Ставки, надалі Первинна Процентна Ставка в розмірі 7,99 (Сім цілих дев`яносто дев`ять сотих) % річних. Починаючи з другого та всіх наступних Періодів Дії Ставки, проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого для цих періодів значення Змінюваної Процентної Ставки. Відповідно до п.3.7. Кредитного договору визначено, що про зміну Процентної ставки Банк повідомляє Позичальника шляхом надсилання письмового повідомлення на адресу (місце проживання) Позичальника зазначену в цьому договорі не пізніш як за 15 календарних днів до Дати Зміни Ставки.
З наданого розрахунку заборгованості за Кредитним договором випливає, що 01.10.2024 року по 08.05.2025 року процентна ставка з невідомих причин виросла до 18,13%. Про відповідні зміни ставки відповідача-1 Банк не повідомляв в порядку передбаченому п.3.7. умов Кредитного договору. І при укладенні Кредитного договору і додатку №1 до нього не було зазначено в розрахунку орієнтовної реальної процентної ставки суми із розрахунку 18,13%.
Кредитний договір укладений між Позивачем і відповідачем-1 не містить порядку обчислення процентної ставки, в т. ч. порядку її зміни з 7,99% до 18,13%, не містить денної процентної ставки, її розрахунку, орієнтовної реальної річної ставки з 01.10.2024 року у розмірі 18,13%, а також не зазначені всі припущення, що мали бути використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки. З наведеного випливає, що умови укладеного Кредитного договору обмежують права відповідача-1 у можливості знати та достовірно розуміти усі припущення, що мали бути використанні у розрахунку реальної процентної ставку за період з 01.10.2024 року по 08.05.2024 року у розмірі 18,13%, а відповідно і вказаний Кредитний договір було укладено з порушеннями вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Представник відповідача 1 вважає, що у зв`язку з наведеним, відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. 
Крім цього, скориставшись своїм правом про дострокове погашення кредиту (п.4.7. та п.4.8. Кредитного договору) Позивач втрачає право стягувати відсотки за користування кредитом поза межами дострокового погашення кредиту. 
Позивачем заявлено позовні вимоги щодо солідарного дострокового стягнення з Відповідачів заборгованості за Кредитним договором. Хоча, відповідно до п.6.1. Кредитного договору сторони обмежили відповідальність поручителя сумою 1 313 340 грн., а Позивач чомусь намагається стягнути солідарно і з поручителя 1 391 492,03 грн., що також є неприпустимо.
Крім цього, оскільки на момент звернення до суду з позовом (21.05.2025 року) в цій справі як у відповідача-1, так і у відповідача-2 не виникло дострокового обов`язку повертати кредит та відсотки, оскільки добровільний строк для виконання дострокового погашення кредитних платежів на підставі направлених Банком досудових вимог як відповідачу-1 та і відповідачу-2 на момент звернення до суду з позовом в цій справі ще на настав, оскільки вказані вимоги не були отриманні відповідачами. А обов`язковою умовою дострокового погашення кредитних коштів є саме отримання вказаної вимоги та протягом 30 денного строку її виконання. Матеріали справи, з урахуванням наведених в позові обставин не містять належних та допустимих доказів отримання вказаних вимог Відповідачами. 
Представник відповідача також зазначає, що позивачем не наведено формул, за якими здійснювалися розрахунки, суму заборгованості, а сам розрахунок заборгованості суперечить іншим доказам – досудовим вимогам, що були направлені відповідачам. 
Тому, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову.
Позивач подав відповідь на відзив, де зазначив, що згідно із п. 2.4. Кредитного договору кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість, яка на 08.05.2025 становить 1 391 492,03 грн. з яких 1 197 744,45 грн. –тіло кредиту, 193 747,58 грн. – відсотки. Відповідно до п. 3.3. Кредитного договору: на момент укладення Кредитного договору сторонами обумовлено значення процентної ставки в розмірі 7,99%, яка діє протягом першого Періоду дії ставки. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії Ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого розміру Змінюваної процентної ставки. Відповідно до даного пункту на адресу відповідача-1 скеровувались повідомлення про зміну процентної ставки. 
Звертаючись до суду з позовом, позивач АТ «Кредобанк» надав суду копію досудової вимоги від 12.03.2025 року №85-14492503/25, адресованої ОСОБА_6 за місцем його проживання, щодо дострокового повернення отриманого у банку кредиту та докази відправлення її боржнику поштою. Також в матеріалах справи наявна копія досудової вимоги від 08.05.2025р. адресована ОСОБА_3 за місцем її реєстрації щодо дострокового повернення отриманого у банку кредиту та докази відправлення її боржнику поштою. Із змісту вимоги вбачається, що АТ «Кредобанк» повідомляє ОСОБА_7 про те, що за ним станом на 12.03.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 1 358 957,45 грн., з яких: 540 264,14 грн. – строковий борг по тілу; 657 480,31 грн. – прострочена заборгованість по тілу; 130 621,38 грн. – прострочені проценти; 30 591,62 грн. – строкові відсотки. Кредитор поставив вимогу погасити прострочену заборгованість в розмірі 788 101,69 грн. протягом 30 календарних днів з моменту її отримання, але в будь-якому випадку, не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги. У випадку невиконання даної вимоги у визначений строк, Банк вимагав достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі 1 358 957,45 грн. та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі передбачені Кредитним договором.
Щодо зауважень представника відповідача-1, що у Списку 51/ДСТ зазначено два відправлення на адресу ОСОБА_7 , то позивач зазначає, що відповідачу-1, окрім досудової вимоги щодо невиконання договірних зобов`язань від 12.03.2025 року № 85 14492503/25 також було скеровано Повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання (в порядку ст. 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень). Однак, оскільки дане Повідомлення не стосується даного спору, тому позивачем його не долучалось в якості додатків до позовної заяви.
Щодо тверджень, що номери відправлень не 05052701043001 та 0505271041998 не зареєстровані в системі Укрпошта, то позивач вказує, що відповідно пункту 107 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою КМУ від 05 березня 2009 року № 270 заяви про внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази приймаються в паперовій або електронній формі протягом шести місяців з дня прийняття їх для пересилання, про міжнародні реєстровані поштові відправлення - у строки, передбачені актами Всесвітнього поштового союзу, про міжнародні поштові перекази - у строки, передбачені міжнародними угодами про обмін поштовими переказами, тобто інформація про поштові відправлення за «трекінгом-відправлень» зберігається в електронній системі «Укрпошти» протягом шести місяців, а тому у представника відповідача-1 і не було можливості перевірити факт скерування Банком досудової вимоги Позичальнику, однак факт скерування вимоги підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист, списку згрупованих відправлень «51/ДСТ» та поштовою квитанцією про відправку листів на яких наявний штемпель «Укрпошти».
Позивач не наділений повноваженнями та обов`язком розшукувати відповідачів у Молдові чи в будь-якому іншому місці. Поштова кореспонденція була надіслана на останню відому Банку поштову адресу, яку відповідач власноручно надав Банку. Отже, позивач вважає, що АТ «Кредобанк» належним чином повідомив відповідачів про необхідність дострокового повернення кредитних коштів, а сам лише факт неотримання ним письмової вимоги не свідчить про порушення банком досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором споживчого кредиту.
Враховуючи викладене, позивач вказує, що надіславши 12 березня 2025 року досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань АТ «Кредобанк» виконав вимоги частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим набув права вимоги дострокового стягнення щодо усієї заборгованості за кредитним договором у судовому порядку, а також в подальшому належно повідомивши про це поручителя. 
Водночас позивач зазначає, що станом на 08.05.2026 року прострочена заборгованість становила – 707 747,79 грн. прострочене тіло кредиту та 168 557,50 грн. – прострочені відсотки, а всього– 886 305,29 грн, яка підлягає стягненню. Тому, позивач просить задовольнити позов повністю.
Ухвалою суду від 27.01.2026 заочне рішення у справі скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 30.03.2026 в задоволенні клопотання представника відповідача 1 – адвоката А.Д. Загороднюка про закриття провадження у справі в частині позовних вимог – відмовлено. 
Ухвалою суду від 30.03.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач 1 у судові засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.
Представник відповідача 1 заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. 
Відповідач 2 у судові засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, клопотань чи заяв до суду не подала, не повідомила суд про причини неявки.
Відповідачу 2 – ОСОБА_3 судові повістки були направлені за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , однак поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п. 4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про розгляд справи.
Згідно положення, передбаченого ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Крім того, про час та місце судового розгляду відповідачі повідомлялися шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
У судовому засіданні 30.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення і відклав ухвалення та оголошення судового рішення на 07.05.2026.
У судовому засіданні 07.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 16 вересня 2021 року між АТ «Кредобанк», з одного боку, та ОСОБА_4 , з другого боку, укладено кредитний договір № 44797/2021, за умовами якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник - у порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язався повертати кредит, сплачувати проценти за користування коштами, комісію та інші передбачені договором платежі у сумах та строки, визначені графіком погашення кредиту (а.с.203-207).
Відповідно до умов кредитного договору Позичальник зобов`язався повернути Банку кредит у повному обсязі в строки та порядку, передбачені цим договором і додатковими угодами. Сума наданого кредиту становить 1313340 грн 00 коп., кінцевий строк виконання зобов`язань – 15 вересня 2026 року. Сума щомісячного платежу визначена у розмірі 26693 грн. Процентна ставка є змінюваною. Проценти нараховуються щомісячно на суму заборгованості за кредитом за методом «факт/360» відповідно до розділу 3 («Розрахунки між сторонами») кредитного договору - з дня видачі кредиту до дня його повного повернення (п. 3.11 договору).
Відповідно до Додаткового договору №1 до Кредитного договору №44797/2021 від 16.09.2021 сторони змінили порядок погашення заборгованості за договором, сума платежу за місяць становить 31110 грн, термін повернення кредиту – до 15.09.2026 (а.с.199-200).
Позичальником підписано також Паспорт споживчого кредиту та Анкету-заяву фізичної особи (а.с.192, 209).
Згідно з умовами кредитного договору, у разі прострочення виконання позичальником графіку погашення кредиту або сплати процентів Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, а Позичальник зобов`язаний здійснити таке дострокове погашення всієї заборгованості та інших нарахувань.
У п.п. 4.7, 4.8 кредитного договору визначено, що банк у випадках передбачених п. 2.10 цього кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.7 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні, протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 4.7 кредитного договору).
Відповідно до п. 6.1 кредитного договору виконання зобов`язань за цим договором забезпечується заставою транспортного засобу марки «Toyota», модель «Highlander», рік випуску 2021, кузов НОМЕР_1 ; договором поруки № 44797/2021/2 на суму 1313340 грн.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №44797/2021 від 16.09.2021 ОСОБА_3 уклала з АТ «Кредобанк» договір поруки № 44797/2021/2, за яким поручився відповідати перед Кредитором за виконання Позичальником своїх зобов`язань у повному обсязі (повернення суми кредиту, сплата процентів, комісій, пені, штрафів, неустойки). Умовами договору поруки встановлено, що Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором (а.с.198).
Відповідно до п. п. 1.1, 2.1, 2.2 договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором №44797/2021 від 16.09.2021, укладеним між боржником та кредитором.
У випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника.
Поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до меморіального ордеру № 53455977 від 16.09.2021 на рахунок відповідача ОСОБА_2 зараховані кошти у розмірі 1313340 гривень, призначення платежу - надання кредиту ОСОБА_8 , відп до Договору №1457/21 від 15.09.2021 на авто Toyota Highlander, 5TDLZ3ВН80S097355, в т. ч. ПДВ 218890,00 грн (а.с.208).
Відповідач частково сплачував кредитну заборгованість, однак з червня 2024 року свої зобов`язання не виконує, що підтверджено випискою з особового рахунку (а.с.197-197б).
З розрахунку заборгованості станом на 08.05.2025 за договором слідує, що заборгованість ОСОБА_2 перед банком становить 1391492 грн 03 коп. з яких: 1197744 грн 45 коп - заборгованість за тілом кредиту, 193747 грн 58 коп - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.211-212).
12 березня 2025 року АТ «Кредобанк» направило відповідачу ОСОБА_9 рекомендованим листом досудову вимогу № 85-14492503/1/25 щодо погашення кредитної заборгованості у сумі 1358957 грн 45 коп (а.с. 201).
08 травня 2025 року АТ «Кредобанк» направляло відповідачці ОСОБА_10 рекомендованим листом досудову вимогу № 85-14492503/1/25 щодо погашення кредитної заборгованості в розмірі 1391492 грн 03 коп (а.с.202).
Однак у визначені строки зазначені вимоги не виконані.
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
За змістом частини 1 статті 1056-1ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки та розмір процентів визначається кредитним договором. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).
Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою - боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтями 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Стаття 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) визначає терміни, які вживаються в цьому Законі, зокрема: договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Положеннями частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, укладеним між сторонами, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим кредитним договором та/або додатками до нього.
Згідно з п.4.7 договору Банк у випадках, передбачених п.2.10. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право Банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором виникає у разі прострочення сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць.
Відповідно до п. 4.8 кредитного договору, позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.7 цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 4.7 кредитного договору).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц (провадження №14-680цс19) виснувала, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону №1023-XII (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а в суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову в частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Враховуючи наведене, порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами
У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду конкретизувала свій правовий висновок, висловлений у постанові від 27 березня 2019 року у справі №521/21255/13 (провадження №14-600цс18), вказавши, що суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема, частини десятої статті 11 Закону №1023-XII (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року), в якій був установлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Одним з спірних питань у даних правовідносинах є питання наявності у банку права вимоги на дострокове погашення кредиту.
Суд зауважує, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Закону України «Про споживче кредитування» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги абз. 3 ч. 4 ст. 16 цього Закону, не дотримавши передбачений кредитним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.
На виконання вищевказаних вимог законодавства та умов кредитного договору 12 березня 2025 року АТ «Кредобанк» направлено відповідачу ОСОБА_9 рекомендованим листом досудову вимогу № 85-14492503/1/25 щодо погашення кредитної заборгованості у сумі 1358957 грн 45 коп, посилаючись на те, що наявна прострочена заборгованість. АТ «Кредобанк» вимагав протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку усунути порушення умов кредитного договору та погасити прострочену заборгованість (а.с. 201).
08 травня 2025 року АТ «Кредобанк» направляло відповідачці ОСОБА_10 рекомендованим листом досудову вимогу № 85-14492503/1/25 щодо погашення кредитної заборгованості в розмірі 1391492 грн 03 коп (а.с.202)
На підтвердження надіслання відповідачам досудових вимог про погашення простроченої заборгованості та дострокового повернення кредиту позивачем додано до позовної заяви списки згрупованих відправлень Укрпошта Експрес (форми 103А), опис вкладення у цінний лист та квитанції сплати відправки листів (а.с.213-216).
Крім того, позивачем надано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_9 на адресу: АДРЕСА_2 , де зазначено про вручення поштового відправлення 25.03.2025, а в графі «Розписка про одержання» наявний підпис без зазначення прізвища, ім`я та по батькові (а.с.210).
Однак, матеріалами справи підтверджено, що отримати дану поштову кореспонденцію відповідач 1 не мав фізичної змоги, оскільки з початком військової агресії з боку російської федерації відповідач 1 виїхав до Молдови 25.02.2022 і на даний час не повернувся до України, що підтверджено копією паспорту ОСОБА_2 для виїзду за кордон (а.с.147).
Даний факт спростовує доводи позивача про отримання відповідачем 1 досудової вимоги від 12.03.2025 і як наслідок про належне виконання банком п.п.4.7, 4.8 Кредитного договору та ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування». 
Суд дійшов висновку про те, що в порушення умов кредитного договору АТ «Кредобанк» не надав суду достатніх та належних доказів настання у позичальника та поручителя обов`язку дострокового погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки в матеріалах справи відсутні докази особистого вручення такої вимоги відповідача, а саме направлення позичальнику досудової вимоги відправлень не свідчить про її отримання відповідачем.
Так, визначальним для цієї справи є з`ясування обставин, чи настав (виник) у позичальника та поручителя обов`язок дострокового виконання основного зобов`язання за кредитним договором та договором поруки.
Звертаючись до суду з позовом про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, позивач як кредитор мав довести, що настали обставини, за яких у позичальника припинилося право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, зокрема у зв`язку з невиконанням позичальником умов договору, за яких таке право існувало (наприклад, несплата чергових щомісячних платежів протягом певного періоду тощо), а у кредитора з цих підстав виникло право вимагати повернення несплаченої суми кредиту у повному обсязі.
Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», не дотримавши передбачений порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то у позичальника немає обов`язку достроково повертати кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду немає підстав для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.
Такі обставини є фактичною підставою позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.
Тому, застосовуючи умови кредитного договору, суд не має правових підстав для висновку, що строк кредитування достроково припинився та у позичальника виник обов`язок дострокового повернення усієї суми кредиту.
Враховуючи вищевикладені обставини справи в їх сукупності та взаємозв`язку, з огляду на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт виникнення права на дострокове стягнення кредиту, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення всієї суми заборгованості достроково.
Ще одним спірним питанням у даних правовідносинах є питання права банку на стягнення простроченої заборгованості.
Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19).
Суд зазначає, що частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Тому, слід врахувати правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відтак, позивач нарахував відсотки за користування кредитом після 12.03.2025 (після пред`явлення вимоги про дострокове повернення позики), а тому пред`явлення позовних вимог щодо стягнення відсотків після цієї дати є безпідставним.
Крім того, відповідно до поданого позивачем розрахунку вбачається, що в період до 16.09.2024 використовувалася відсоткова ставка в розмірі 7,99%. Починаючи з 01.10.2024 відсотки нараховувалися з розрахунку відсоткової ставки в розмірі 18,13%.
Відповідно до п.3.3 Кредитного договору від 16.09.2021 на момент укладення цього Кредитного договору Сторонами обумовлено значення Змінюваної Процентної Ставки на Перший Період Дії Ставки, надалі Первинна Процентна Ставка в розмірі 7,99 % річних. Починаючи з другого і всіх наступних Періодів Дії Ставки, проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого для цих періодів значення Змінюваної Процентної Ставки.
Умовами договору передбачено, що перебіг першого періоду дії ставки починається з дати укладення договору та завершується 30.09.2024.
При цьому, пунктом 3.7 Кредитного договору обумовлено, що про зміну Процентної ставки Банк повідомляє Позичальника шляхом надсилання письмового повідомлення на адресу (місце проживання) Позичальника, зазначену в цьому договорі, не пізніш як за 15 календарних днів до Дати Зміни Ставки. 
На підтвердження виконання передбачених Кредитним договором умов обов`язкового письмового повідомлення позичальника про зміну відсоткової ставки у строк – не пізніш як за 15 календарних днів до дати зміни ставки, позивач надав суду Повідомлення про зміну процентної ставки, зокрема з 01.10.2024 в розмірі 18,13%.
Вказані повідомлення датовані 04 вересня 2024 року (а.с.241-242).
При цьому, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів надіслання таких письмових повідомлень позичальнику та поручителю.
Таким чином, суд висновує, що повідомлення про зміну процентної ставки по Кредитному договору з 01 жовтня 2024 року з 7,99% на 18,13% не були направлені та вручені позичальнику та поручителю. Доказів протилежного суду не надано.
Отож, банк в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку з 01.10.2024, не повідомивши позичальника, тобто не виконавши умов укладеного Кредитного договору.
При цьому, суд зазначає, що поданий позивачем до суду розрахунок заборгованості станом на 08.05.2025 включає в себе нарахування відсотків, в тому числі з 01.10.2024 з відсоткової ставки в розмірі 18,13%. 
Позивач в досудовій вимозі, адресованій ОСОБА_9 , вказав, що станом на 12.03.2025 року в нього наявна заборгованість за кредитним договором 1358957,45 грн, з яких 540264,14 грн – строковий борг по тілу, 657480,31 грн – прострочена заборгованість по тілу, 30591,62 грн – строкові проценти, 130621,38 грн – прострочені проценти (а.с.201).
При цьому, звертаючись до суду позивач подає розрахунок заборгованості станом на 08.05.2025, де вказує заборгованість в розмірі 1391492,03 грн, в тому числі по тілу кредиту – 1197744,45 грн, по відсотках – 193747,58 грн (а.с.211-212).
Крім того, у вказаному розрахунку заборгованості зазначено загальну суму заборгованості без виокремлення простроченої суми по тілу кредиту та прострочених відсотках.
У таблиці розрахунку боргу вказано: сума заборгованості (поточна) – 489996,66 грн, нараховано відсотків на поточну суму заборгованості – 318686,61 грн, сума заборгованості (прострочена) – 707747,79 грн, нараховано відсотків на прострочену суму заборгованості – 104480,10 грн.
У досудовій вимозі від 08.05.2025, направленій банком ОСОБА_10 , вказано про заборгованість станом на 08.05.2025 в розмірі 1391492,03 грн, зокрема: 489996,66 грн строковий борг по тілу, 707747,79 грн прострочена заборгованість по тілу, 25190,08 грн строкові проценти, 168557,50 грн прострочені проценти (а.с.202).
Таким чином, з поданих позивачем доказів на підтвердження заборгованості суд не вбачає можливості перевірити такий розрахунок, оскільки внаслідок оцінки його з іншими наявними у справі доказами існують суперечності у здійснених обчисленнях та сумах.
При цьому, суд позбавлений змоги виокремити прострочену заборгованість по тілу та відсотках, які мали б бути нараховані з дотриманням умов Кредитного договору, зокрема п.3.7 щодо повідомлення позичальника про зміну процентної ставки, що у свою чергу унеможливлює наведення судом власного розрахунку заборгованості.
Суд не заперечує факту наявності простроченої заборгованості позичальника по Кредитному договору. Факт укладення спірного договору, отримання коштів та здійснення часткових оплат не заперечувалося і представником відповідача 1.
Однак, суд наголошує, що нарахування простроченої заборгованості по кредиту, як по тілу, так і по відсотках, має відповідати вимогам законодавства та умовам договору.
Напротивагу вказаному, позивач з 01.10.2024 змінив в односторонньому порядку відсоткову ставку, не повідомивши про це позичальника та поручителя.
Тому, суд не вбачає підстав наразі для стягнення суми простроченої заборгованості в заявленому позивачем розмірі 886305,29 грн, в тому числі по тілу кредиту – 707747,79 грн, прострочені відсотки - 168557,50 грн.
Суд зауважує, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду із позовною заявою про стягнення з  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за вказаним вище кредитним договором у разі встановлення прострочення позичальником сплати відповідних платежів та виконання всіх передбачених кредитним договором та чинним законодавством вимог щодо нарахування відсотків та обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Керуючись ст.ст 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк» (вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026; код ЄДРПОУ 09807862)
Відповідач 1: ОСОБА_11 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач 2: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Повне судове рішення складено 18 травня 2026 року.
Суддя	  	Т.  Г.  Корсун