ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/1890/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 05 січня 2026 року №1406 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_2 ; зобов`язання призначити та виплатити передбачену статтею 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі – Закон №2011-XII) одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому здійснюватиметься виплата.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є донькою військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходив військову службу на посаді старшого оперативного чергового відділу оперативних чергових (прикордонна служба) Головного центру управління службою Державної прикордонної служби України. У лікарському свідоцтві про смерть від 21 січня 2025 року №11 причиною смерті ОСОБА_2 20 січня 2025 року вказано коронарокардіосклероз, а згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку, поранень та травм від 11 лютого 2025 року №97 захворювання ОСОБА_2 , яке призвело до смерті (коронарокардіосклероз), пов`язане з проходженням військової служби. З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 позивач 27 липня 2025 року (повторно 29 жовтня 2025 року та 30 грудня 2025 року) звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги згідно з підпунктом “а” пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII. Однак рішенням від 05 січня 2026 року №1406 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_2 з посиланням на висновок експерта Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від 21 січня 2025 року №12/Є до ЄД №11, згідно з яким смерть ОСОБА_2 настала в результаті гострого отруєння етиловим спиртом.
Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки відповідно до медичної документації її батько ОСОБА_2 хворів з 2006 року, фактично за два місяці до смерті він був направлений на консультацію в Державну установу “Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії медичних наук України”. Будь-які докази, що підтверджують причинно-наслідковий зв`язок настання смерті ОСОБА_2 з вчиненням ним активних дій в стані алкогольного сп`яніння, які б призвели до його смерті, відсутні, а сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги членам його сім`ї.
На переконання позивача, є всі підстави для виплати їй одноразової грошової допомоги, тож вона просила позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні (а.с.60-66). В обґрунтування цієї позиції відповідач зазначив, що ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення наказом Голови Державної прикордонної служби України від 27 лютого 2025 року за №376-ОС у зв`язку із смертю. Відповідно до висновку експерта Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від 21 січня 2025 року (06 травня 2025 року) №12/Є до ЄД №11 смерть ОСОБА_2 настала в результаті гострого отруєння етиловим спиртом, що відповідно до підпункту “б” пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-ХІІ виключає можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги родичам померлого.
Відповідач додатково повідомив, що з метою забезпечення об`єктивності розслідування причин та обставин випадку смерті, наказом в.о. Голови Державної прикордонної служби України від 04 березня 2026 за року №225-Г відповідно до пункту 23 розділу ІІ Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2016 року №199 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 18 квітня 2016 року за №574/28704), призначене додаткове розслідування випадку смерті, що стався з військовослужбовцем ОСОБА_2 .
Крім того відповідач зауважив, що одноразова грошова допомога у зв`язку із смертю військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, а не в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму..
У відповіді на відзив позивач підтримала доводи позову (а.с.87-89). Вважає, що проведення додаткового розслідування позбавлене об`єктивних підстав, яке не було ініційоване аж до моменту отримання позову (04 березня 2026 року).
Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.
За приписами частини другої статті 159 КАС України заявами по суті справи для сторін є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення.
Натомість відповідач подав додаткові пояснення (а.с.114-116), у яких повідомив, що за результатами додаткового розслідування наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 18 березня 2026 року за №269-АГ скасовано акт розслідування випадку смерті, що стався 20 січня 2025 року у Головному центрі управління службою Державної прикордонної служби України (форма Нвс-5) від 31 січня 2025 року №07-2025, акт про випадок смерті, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (форма НПвс) від 31 січня 2025 року №07-2025 та складено новий акт розслідування випадку смерті форми Нвс-5 від 20 березня 2026 року №6, відповідно до якого смерть ОСОБА_2 настала в результаті гострого отруєння етиловим спиртом, що підтверджується наявністю етилового спирту в крові – 4,79%, в сечі – 4,64%, повнокров`ям внутрішніх органів і це є безпосередньою причиною смерті. Протокол засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм від 11 лютого 2025 року №97 теж скасовано. Тому смерть ОСОБА_2 є наслідком гострого отруєння етиловим спиртом та не пов`язана із захворюваннями серця, які померлий мав при житті. В цьому випадку смерть військовослужбовця знаходиться у прямій залежності із вживанням ним алкогольних напоїв, а рішення від 05 січня 2026 року №1406 про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-XII, ґрунтується на нормах чинного законодавства.
У додаткових поясненнях (а.с.114-116) позивач зауважила, що ініціюванням додаткового розслідування відповідач намагається підвести документацію під уже прийняте рішення, що порушує її право як доньки ОСОБА_2 на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму.
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.85).
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 (а.с.9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що 23 січня 2025 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ; місце смерті – селище Іванків Київської області (а.с.14 зворот).
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 21 січня 2025 року №11 хвороба, яка призвела до смерті ОСОБА_2 - серцево-судинна недостатність. XIXC: коронарокардіосклероз (а.с.11).
Відповідно до акта від 31 січня 2025 року №07-25 розслідування смерті, що стався 20 січня 2025 року у Головному центрі управління службою Державної прикордонної служби України (форма Нвс-5), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання (селище Іванків Київської області); смерть настала внаслідок коронарокардіосклерозу; смерть вважається такою, що сталася не під час виконання обов`язків військової служби (а.с.15 зворот-16).
Актом від 31 січня 2025 року №07-25 розслідування випадку смерті (форма НПвс) встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання внаслідок коронарокардіосклерозу; випадок смерті не є наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення злочину, кримінального чи адміністративного правопорушення, умисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства (а.с.17).
Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку, поранень та травм від 11 лютого 2025 року №97 захворювання ОСОБА_2 (проходив військову службу в Державній прикордонній службі України з 03 липня 2023 року по 20 січня 2025 року по мобілізації), яке за представленими документами призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті: “Серцево-судинна недостатність. ХІХС: коронарокардіосклероз”, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (а.с.15).
27 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Адміністрації державної прикордонної служби України із заявою про виплату їй відповідно до підпункту “а” пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.12). Позивачем було ініційовано повторні звернення до відповідача з аналогічних підстав, що зафіксовано в заявах від 29 жовтня 2025 року (а.с.13-14) та 30 грудня 2025 року (а.с.24).
Рішенням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05 січня 2026 року №1406 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-XII (а.с.26). Мотивувальна частина рішення містить покликання як на витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку, поранень та травм від 11 лютого 2025 року №97, акти розслідування від 31 січня 2025 року №07-25 форми Нвс-5 та форми НПвс, так і на висновок експерта №12/Є до ЄД №11 від 21 січня 2025 року Київського обласного бюро судово-медичної експертизи, відповідно до якого смерть ОСОБА_2 настала в результаті гострого отруєння етиловим спиртом, що підтверджується наявністю етилового спирту в крові – 4,79%, в сечі – 4,64%, повнокров`ям внутрішніх органів, що і є безпосередньою причиною смерті (а.с.72-73).
Наказом в.о. Голови Державної прикордонної служби України від 04 березня 2026 року №225-Г відповідно до пункту 23 розділу ІІ Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2016 року №199, з метою забезпечення об`єктивності розслідування причин та обставин випадку смерті, призначене додаткове розслідування випадку смерті, що стався з військовослужбовцем Головного центру управління службою Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 (а.с.74).
Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 18 березня 2026 року №269-АГ скасовано акт розслідування випадку смерті, що стався 20 січня 2025 року у Головному центрі управління службою Державної прикордонної служби України форми Нвс-5 від 31 січня 2025 року №07-2025 та акт про випадок смерті, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби форми НПвс від 31 січня 2025 року №07-2025 та наказано за результатами додаткового розслідування скласти новий акт розслідування випадку смерті форми Нвс-5 (а.с.101).
Згідно з актом від 20 березня 2026 року №6 розслідування випадку смерті (форма Нвс-5) смерть ОСОБА_2 настала в результаті гострого отруєння етиловим спиртом, що підтверджується наявністю етилового спирту в крові – 4,79 %, в сечі – 4,64%, повнокров`ям внутрішніх органів, що є безпосередньою причиною смерті; нещасний випадок (випадок смерті) з полковником ОСОБА_2 уважається таким, що стався не під час виконання ним обов`язків військової служби; акт форми НПвс не складати, у зв`язку із тим, що згідно з висновком експерта Державної спеціалізованої установи “Київське обласне бюро судово-медичної експертизи“ №12/Є до ЄД №11 від 21 січня 2025 року смерть ОСОБА_2 настала в результаті гострого отруєння етиловим спиртом (а.с.99-100).
Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку поранень та травм від 17 квітня 2026 року №295 протокол засідання комісії від 11 лютого 2025 року №97, оформлений щодо полковника ОСОБА_2 , скасовано (а.с.102).
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:
загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (підпункт 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII);
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (підпункт 2 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII).
Відповідно до змісту пунктів 1 та 4 статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Підпунктом “а” пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII установлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Отже, на розмір одноразової допомоги впливає, чи подія загибелі/смерті військовослужбовця сталося під час виконання (пов`язана з виконанням) обов`язків військової служби (підпункт 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII), чи смерть настала під час проходження військової служби (від захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби) (підпункт 2 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII). Залежно від цього законодавець диференціює розмір одноразової допомоги: 750-кратний прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня календарного року – у першому випадку та 500-кратний прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня календарного року - у другому випадку.
Пунктами 1 та 6 статті 16-3 Закону №2011-XII установлено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві – резервістами.
Водночас статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону №2011-XII).
Відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 25 грудня 2013 року №975 “Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві” (далі - Порядок №975).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата складання актового запису про смерть.
Положення пунктів 4, 5 Порядку №975 дублюють приписи статті 16-3 Закону №2011-XII, пункту 11 Порядку №975 – статті 16 Закону (щодо розміру допомоги).
Пункт 20 Порядку №975 визначає, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти заяву кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги.
Тут же визначено перелік документів, які подаються до заяви. Серед них: копії свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби; постанови відповідної військово-лікарської, медичної (військово-лікарської) комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; висновку судово-медичної експертизи за результатами токсикологічного дослідження про неперебування/перебування загиблої (померлої) особи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або документа, виданого закладами судово-медичної експертизи, органами Національної поліції та/або закладом охорони здоров`я, в якому настала смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, що таке дослідження не здійснювалося та ін.
Пункт 29 Порядку №975 відповідає статті 16-4 Закону №2011-ХІІ в частині визначення підстав, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Отже, законодавством передбачено обмеження у виплаті гарантованої державною одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця. Встановлений пунктом 20 Порядку №975 обов`язок членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця подати необхідний перелік документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги є обов`язковою умовою для призначення такої допомоги і ґрунтується на необхідності перевірки уповноваженим органом відсутності обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону №2011-XII (зокрема, коли смерть є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких члени сім`ї померлого, батьки, утриманці позбавляються права на отримання одноразової грошової допомоги.
Подібний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 26 червня 2018 року у справі №487/4401/16-а, від 12 липня 2019 року у справі №0840/2850/18, від 27 травня 2021 року у справі № 520/9807/2020 та від 18 березня 2024 року у справі № 120/13997/21-а.
У цій справі позивач ОСОБА_1 зверталася із заявою про виплату їй одноразової допомоги у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_2 відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII, у розмірі, визначеному підпунктом “а” пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі смерті військовослужбовця внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби (а.с.24-25).
Рішенням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05 січня 2026 року №1406 ОСОБА_1 – доньці військовослужбовця полковника ОСОБА_2 , який проходив військову службу по мобілізації в Державній прикордонній службі України, відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги на підставі підпункту “б” пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пункту 29 Порядку №975 (а.с.26). Фактичною підставою відмови вказано те, що згідно з висновком експерта Київського обласного бюро судово-медичної експертизи №12/Є до ЄД №11 від 21 січня 2025 року смерть ОСОБА_2 настала в результаті гострого отруєння етиловим спиртом, що підтверджується наявністю етилового спирту в крові – 4,79%, в сечі – 4,64%, повнокров`ям внутрішніх органів, що є безпосередньою причиною смерті.
У контексті доводів сторін суд зазначає, що відомості, які зазначені, зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та інші документи, що свідчать про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону №2011-XII. Тому висновок судово-медичної експертизи підлягає оцінці у взаємозв`язку з іншими доказами.
При цьому передбачене пунктом “б” частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пунктом 29 Порядку №975 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги пов`язане не з формальним встановленням стану алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння у військовослужбовця, а з доведеністю того, що смерть настала саме як наслідок поведінки особи у такому стані.
Така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №802/1869/17-а, від 04 березня 2020 року у справі №813/2071/17, від 12 листопада 2020 року у справі № 186/1129/16-а, від 15 червня 2022 року у справі № 826/4813/18, від 29 червня 2022 року у справі №640/6477/19 та від 09 вересня 2025 року у справі №240/5502/24 та ін.
Верховний Суд у постанові від 19 травня 2026 року у справі №160/19336/25 розмежовує два види фактичних обставин, передбачених статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ та пунктом 29 Порядку №975. Перший випадок стосується ситуацій, коли смерть настала внаслідок активних дій (поведінки) самого військовослужбовця у стані сп`яніння, зокрема самовільного залишення місця служби, вчинення небезпечних дій під впливом алкоголю або іншої поведінки, яка у причинному зв`язку призвела до смерті. У такому разі необхідно встановити факт перебування особи у стані сп`яніння, конкретні дії, вчинені у такому стані, та причинний зв`язок між цими діями і смертю. Такий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 22 травня 2018 року у справі №760/9519/17 та від 18 серпня 2022 року у справі №640/14940/19.
Другий випадок охоплює ситуації, коли смерть є безпосереднім наслідком алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або патологічного стану, прямо зумовленого таким впливом на організм, зокрема гострого алкогольного або наркотичного отруєння, алкогольної коми або інших безпосередніх медичних наслідків вживання відповідних речовин. Для відмови у призначенні допомоги у такому разі має бути підтверджено належними та допустимими доказами, що саме вживання відповідних речовин чи наслідки зазначених дій стали безпосередньою медичною причиною смерті. Такий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 березня 2024 року у справі №120/13997/21-а.
Такий підхід забезпечує баланс між дотриманням вимог військової дисципліни та недопущенням позбавлення членів сім`ї загиблого соціальної гарантії лише на підставі формального встановлення наявності алкоголю, наркотичних або токсичних речовин в організмі без доведення їх причинного зв`язку зі смертю. Відмова у призначенні одноразової грошової допомоги є правомірною лише тоді, коли компетентним органом встановлено, що смерть військовослужбовця перебуває у прямому причинному зв`язку з його діями у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або з безпосереднім медичним впливом такого стану на організм.
Зміст документів, які були у розпорядженні відповідача на час прийняття ним рішення 05 січня 2026 року за заявою ОСОБА_1 , вказує на їх неузгодженість щодо визначення безпосередньої причини смерті військовослужбовця ОСОБА_2 - коронарокардіосклероз (згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 21 січня 2025 року №11) та гостре отруєння етиловим спиртом (згідно з висновком експерта №12/Є до ЄД №11 від 21 січня 2025 року) (а.с.72-73).
Як слідує з висновку експерта №12/Є до ЄД №11 від 21 січня 2025 року (а.с.72-73), на підставі постанови слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості Слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області проведено судово-медичну експертизу трупа громадянина ОСОБА_2 за матеріалами досудового розслідування №120251111800000 (експертиза розпочата 12 січня 2025 року, закінчена 06 травня 2025 року). У висновку відображено дані лабораторних досліджень: 1) при судово-токсикологічному експертному дослідженні №479 від 12 лютого 2025 року виявлено спирт в корові – 4,79%, в сечі – 4,64%; 2) при судово-гістологічному експертному дослідженні №121 від 01 травня 2025 року підсумки: дрібні осередки набряку строми та гіпоксичної дистрофії, вогнища фрагментації й аномального розташування м`язових волокон в міокарді. Периваскулярний кардіосклероз. Набряк головного мозку з осередками набухання. Морфологічні ознаки токсико-гіпоксичної енцефалопатії. Жировий гепатоз. Вогнищевий нефросклероз. Венозне повнокров`я досліджених органів. На підставі судово-медичної експертизи трупа, даних лабораторних досліджень, з урахуванням обставин справи за висновком експерта безпосередньою причиною смерті ОСОБА_2 є гостре отруєння етиловим спиртом.
За наявності концентрації алкоголю в крові 4,79 проміле ОСОБА_2 об`єктивно перебував у стані глибокої алкогольної інтоксикації. При цьому будь-яких доказів на підтвердження того, що вживання алкоголю ОСОБА_2 відбулося не з його волі, тобто під впливом сторонніх осіб/явищ, матеріали справи не містять. На тлі вже наявних хронічних хвороб вчинення дій щодо вживання спиртних напоїв, з огляду на рівень концентрації етилового спирту в крові, сприяло настанню смерті та прискорило її.
Наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між перебуванням ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння та настанням смерті виключає можливість отримання позивачем (його донькою) одноразової грошової допомоги, на що вказує підпункт “б” пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пункт 29 Порядку №975.
За таких обставин рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05 січня 2026 року №1406 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не може вважатися таким, що призвело до порушення її прав, хоч і прийняте воно за наявності документів, які по-різному визначали причину смерті ОСОБА_1 .
Ця неузгодженість усунута згодом: наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 18 березня 2026 року №269-АГ скасовано акт від 31 січня 2025 року №07-2025 розслідування випадку смерті, що стався 20 січня 2025 року у Головному центрі управління службою Державної прикордонної служби України (форма Нвс-5) та акт від 31 січня 2025 року №07-2025 про випадок смерті, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (форма НПвс) (а.с.101). Згідно з актом від 20 березня 2026 року №6 розслідування випадку смерті (форма Нвс-5) смерть ОСОБА_2 настала в результаті гострого отруєння етиловим спиртом, що підтверджується наявністю етилового спирту в крові – 4,79 %, в сечі – 4,64%, повнокров`ям внутрішніх органів, що і являється безпосередньою причиною смерті (а.с.99-100). Скасованим є й рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку, поранень та травм у протоколі від 11 лютого 2025 року №97 щодо ОСОБА_2 (а.с.102).
Сукупність досліджених у справі обставин у справі вказує на те, що для призначення і виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону №2011-XII, нема правових підстав. Відсутність порушеного права, яке підлягає судовому захисту, має наслідком відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01034, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 26, ідентифікаційний код юридичної особи 00034039) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк