ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 р. 		Справа № 906/274/26 	

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Кравець С.Г. 
за участю секретаря судового засідання: Виговської Д.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами загального
позовного провадження справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Дистрибьюшн"
до: Приходько Микити Сергійовича 
про стягнення 163 681,20грн,
за участю представників сторін:
від позивача: Пазиняк Я.О. - адвокат, ордер серії АІ №2088167 від 30.12.2025,
від відповідача: не з`явився. 

Процесуальні дії по справі.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Дистрибьюшн" (далі - позивач, ТОВ "Альфа Дистрибьюшн") звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Приходько Микити Сергійовича (далі - відповідач, Приходько М.С.) про стягнення 163 681,20грн, з яких: 139 497,58грн основного боргу, 20 524,09грн пені, 1 986,21грн 3% річних, 1 673,21грн інфляційних втрат, а також судових витрат.
Ухвалою суду від 16.03.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №906/274/26 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.04.2026.
Ухвалою суду від 13.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.05.2026.
20.04.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява від 20.04.2026 про надання письмових пояснень щодо обставин справи (а.с.73-80).
24.04.2026 на адресу суду повернулося поштове підправлення, згідно з яким відповідачу направлялася ухвалу суду від 13.04.2026 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті з відміткою пошти "адресат відсутній" (а.с.81-82).
Відповідач повноважного представника у судове засідання 12.05.2026 не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Згідно частин 2, 3, 7 ст.120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Пунктом 5 частини 6 ст.242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанови Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20 тощо).
Крім того, про розгляд даної справи відповідач повідомлявся шляхом надіслання ухвали суду від 13.04.2026 на електронну пошту відповідача (а.с.72).
Враховуючи наведене, направляючи ухвали суду на адресу місця проживання відповідача, вказану в Єдиному державному демографічному реєстрі, а також на електронну пошту, суд вжив усіх можливих заходів для належного повідомлення останнього про розгляд даної справи.
Згідно з частиною 1 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на те, що неявка в засідання суду відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності, за наявними у ній матеріалами, згідно з ч.9 ст.165 ГПК України та ч.2 ст.178 ГПК України.
Представник позивача у судовому засіданні 12.05.2026 підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Судом враховується, що відповідно до ст.20 ГПК України спір у даній справі як за предметом спору, так і за суб`єктним складом підлягає розгляду в господарських судах, виходячи з наступного.
Позов у даній справі подано до відповідача - фізичної особи Приходько Микити Сергійовича.
На підставі відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд встановив, що 31.12.2025 до реєстру внесено інформацію щодо державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Приходько Микити Сергійовича (а.с.60-61).
Частиною 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
За приписами ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
За ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями. Винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями ст. 20 зазначеного Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).
З огляду на те, що спірні правовідносини виникли з господарського договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, то вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства і після втрати особою статусу підприємця.
Аналогічну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18.
У судовому засіданні 12.05.2026 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №89/2025 від 23.05.2025, укладеним між ТОВ "Альфа Дистрибьюшн" та ФОП Приходько М.С., в частині проведення відповідачем оплати за отриманий товар. За доводами Товариства, основний борг відповідача перед позивачем за поставлений товар складає 139 497,58грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині проведення повної та своєчасної оплати товару, крім суми основного боргу, позивач нарахував та заявив до стягнення 20 524,09грн пені, 1 986,21грн 3% річних, 1 673,21грн інфляційних втрат, а також судові витрати (а.с.1-10).
Відповідач процесуальним правом на подачу відзиву не скористався.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Дистрибьюшн" є юридичною особою, яка створена та зареєстрована за законодавством України. Основним видом діяльності Товариства є неспеціалізована оптова торгівля (а.с.59).
Приходько Микита Сергійович у період з 16.07.2024 по 31.12.2025 мав статус фізичної особи-підприємця (а.с.60-61).
23.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Дистрибьюшн" (постачальник/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Приходько Микитою Сергійовичем (покупець/відповідач) укладено договір поставки №89/2025, відповідно до п.1.1 якого, постачальник зобов`язується передавати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати його в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с.18-19).
Відповідно до п.2.1 договору, товар передається покупцю окремими партіями на підставі ВН, яка оформлюється згідно замовлення. Замовлення на товар передається покупцем та приймається постачальником по телефону або через представника постачальника.
Згідно з п.2.2 договору, прийняття товару здійснюється шляхом підписання покупцем особисто або через уповноважених осіб ВН, виписаної постачальником, яка є невід`ємною частиною цього договору.
Право власності на товар, а також ризик випадкового знищення та (або) пошкодження товару, переходять покупцеві у момент підписання ним ВН (п.2.4 договору). 
За умовами п.4.1 договору, оплата товару здійснюється протягом 14 календарних днів з моменту передачі партії товару покупцю.
Пунктом 6.1 договору передбачено, що у випадку затримки оплати за товар згідно п.4.1 цього договору, покупець зобов`язаний виплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочки платежу, починаючи з дати, коли покупець був зобов`язаний оплатити партію товару.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2025. Якщо за тридцять календарних днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін письмово не повідомить про своє бажання розірвати цей договір або між сторонами не буде укладений новий договір, останній вважається кожен раз продовженим на наступний календарний рік і на тих самих умовах (п.9.1 договору).
Договір підписано представниками сторін, зі сторони постачальника підпис скріплено його печаткою.
На виконання умов договору поставки, у період з травня 2025 року по липень 2025 року, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 139 497,58грн, який був прийняти відповідачем у повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними, які підписані обома сторонами, а саме: №КА-0018366 від 29.05.2025 на суму 4 574,62грн, №КА-0018367 від 29.05.2025 на суму 968,05грн, №КА-0018941 від 03.06.2025 на суму 12 609,31грн, №КА-0018963 від 03.06.2025 на суму 1 214,99грн, №КА-0019081 від 04.06.2025 на суму 21 349,80грн, №КА-0019082 від 04.06.2025 на суму 1 936,10грн, №КА-0019132 від 04.06.2025 на суму 554,40грн, №КА-0019292 від 05.06.2025 на суму 2 788,58грн, №КА-0019384 від 05.06.2025 на суму 651,60грн, №КА-0020353 від 12.06.2025 на суму 764,28грн, №КА-0020407 від 13.06.2025 на суму 2 347,82грн, №КА-0021948 від 27.06.2025 на суму 32 351,77грн, №КА-0021730 від 27.06.2025 на суму 46 383,28грн, №КА-0021793 від 27.06.2025 на суму 5 807,79грн, №КА-0022206 від 27.06.2025 на суму 1 814,93грн, №КА-0022585 від 30.06.2025 на суму 1 758,46грн, №КА-0022590 від 30.06.2025 на суму 441,96грн, №КА-0022663 від 02.07.2025 на суму 1 179,84грн (а.с.20-42).
Позивач зазначає, що відповідачем не було здійснено жодної оплати за отриманий товар.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №89/2025 від 23.05.2025, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом у якому просить стягнути з відповідача 163 681,20грн, з яких: 139 497,58грн основного боргу, 20 524,09грн пені, 1 986,21грн 3% річних, 1 673,21грн інфляційних втрат, а також судові витрати.

Норми права та мотиви, якими керувався суд при ухваленні рішення. 
Згідно з пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 ст.626 ЦК України, передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як встановлено судом, правовідносини виникли між сторонами на підставі укладеного 23.05.2025 між ТОВ "Альфа Дистрибьюшн" (постачальник) та ФОП Приходько М.С. (покупець) договору поставки №89/2025, відповідно до п.1.1 якого, постачальник зобов`язався передавати у власність покупця товар, а покупець зобов`язався приймати та оплачувати його в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с.18-19).
Згідно зі ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 ст.712 ЦК України).
Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Пунктом 2.2 договору поставки передбачено, що товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на відповідну партію товару.
Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 139 497,58грн, що підтверджується видатковими накладними: №КА-0018366 від 29.05.2025 на суму 4 574,62грн, №КА-0018367 від 29.05.2025 на суму 968,05грн, №КА-0018941 від 03.06.2025 на суму 12 609,31грн, №КА-0018963 від 03.06.2025 на суму 1 214,99грн, №КА-0019081 від 04.06.2025 на суму 21 349,80грн, №КА-0019082 від 04.06.2025 на суму 1 936,10грн, №КА-0019132 від 04.06.2025 на суму 554,40грн, №КА-0019292 від 05.06.2025 на суму 2 788,58грн, №КА-0019384 від 05.06.2025 на суму 651,60грн, №КА-0020353 від 12.06.2025 на суму 764,28грн, №КА-0020407 від 13.06.2025 на суму 2 347,82грн, №КА-0021948 від 27.06.2025 на суму 32 351,77грн, №КА-0021730 від 27.06.2025 на суму 46 383,28грн, №КА-0021793 від 27.06.2025 на суму 5 807,79грн, №КА-0022206 від 27.06.2025 на суму 1 814,93грн, №КА-0022585 від 30.06.2025 на суму 1 758,46грн, №КА-0022590 від 30.06.2025 на суму 441,96грн, №КА-0022663 від 02.07.2025 на суму 1 179,84грн (а.с.20-42).
Суд враховує, що Приходько Микита Сергійович у період з 16.07.2024 по 31.12.2025 мав статус фізичної особи-підприємця відповідно, увесь товар був отриманий останнім у період його підприємницької діяльності (а.с.60-61).
ТОВ "Альфа Дистрибьюшн" під час розгляду даної справи подано письмові пояснення від 20.04.2026, у яких зазначено, що між позивачем та відповідачем було укладено єдиний договір поставки №89/2025 від 23.05.2025. Зазначення у видаткових накладних дати договору "28.05.2025" є наслідком технічної описки. При внесенні даних про нового контрагента до автоматизованої системи обліку менеджером позивача було допущено механічну помилку у полі "дата договору". Оскільки видаткові накладні формуються системою автоматично, на основі даних картки контрагента, некоректна дата була продубльована у накладних. 
Факт технічної помилки позивач підтверджує: довідкою ТОВ "Альфа Дистрибьюшн" №001 від 16.04.2026 про відсутність будь-яких інших договорів з відповідачем; пояснювальною запискою менеджера від 15.04.2026; листом-підтвердження бухгалтерії №002 від 16.04.2026, який засвідчує, що весь облік операцій проводився за єдиним правочином від 23.05.2025 (а.с.73-78).
У відповідності до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За умовами п.4.1 договору поставки, оплата товару здійснюється протягом 14 календарних днів з моменту передачі партії товару покупцю.
Доказів оплати відповідачем товару на загальну суму 139 497,58грн - матеріали даної справи не містять. При цьому, строк оплати за вказаними видатковими накладними є таким, що настав.
Враховуючи наведене у сукупності, господарський суд приходить до висновку, що сума основного боргу відповідача перед позивачем у розмірі 139 497,58грн є документально підтвердженою, обґрунтованою та належним чином доведеною, тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частинах стягнення 1 986,21грн 3% річних та 1 673,21грн інфляційних втрат.
Відповідно до частини 1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 ст.625 ЦК України).
Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Здійснивши перевірку здійсненого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат (а.с.14-17), суд дійшов висновку, що позивач провів їх нарахування невірно, оскільки початком прострочення позивач визначає 14 (чотирнадцятий) календарний день з моменту передачі партії товару покупцю, хоча відповідно до приписів ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
Тобто, прострочення відповідачем оплати товару починається з 15 (п`ятнадцятого) календарного дня з моменту передачі товару. Кінцевою датою нарахування 3% річних та інфляційних втрат у всіх періодах позивач визначає 22.12.2025, що є його правом.
Відтак, прострочення виконання грошового зобов`язання відбулося у такі періоди:
1. За видатковими накладними: №КА-0018366 від 29.05.2025 на суму 4 574,62грн, №КА-0018367 від 29.05.2025 на суму 968,05грн - з 13.06.2025 по 22.12.2025.
2. За видатковими накладними: №КА-0018941 від 03.06.2025 на суму 12 609,31грн, №КА-0018963 від 03.06.2025 на суму 1 214,99грн - з 18.06.2025 по 22.12.2025.
3. За видатковими накладними: №КА-0019081 від 04.06.2025 на суму 21 349,80грн, №КА-0019082 від 04.06.2025 на суму 1 936,10грн, №КА-0019132 від 04.06.2025 на суму 554,40грн - з 19.06.2025 по 22.12.2025.
4. За видатковими накладними: №КА-0019292 від 05.06.2025 на суму 2 788,58грн, №КА-0019384 від 05.06.2025 на суму 651,60грн - з 20.06.2025 по 22.12.2025.
5. За видатковою накладною №КА-0020353 від 12.06.2025 на суму 764,28грн - з 27.06.2025 по 22.12.2025.
6. За видатковою накладною №КА-0020407 від 13.06.2025 на суму 2 347,82грн - з 28.06.2025 по 22.12.2025.
7. За видатковими накладними: №КА-0021948 від 27.06.2025 на суму 32 351,77грн, №КА-0021730 від 27.06.2025 на суму 46 383,28грн, №КА-0021793 від 27.06.2025 на суму 5 807,79грн, №КА-0022206 від 27.06.2025 на суму 1 814,93грн - з 12.07.2025 по 22.12.2025.
8. За видатковими накладними: №КА-0022585 від 30.06.2025 на суму 1 758,46грн, №КА-0022590 від 30.06.2025 на суму 441,96грн - з 15.07.2025 по 22.12.2025.
9. За видатковою накладною №КА-0022663 від 02.07.2025 на суму 1 179,84грн - з 17.07.2025 по 22.12.2025.
Здійснивши власний перерахунок 3% та інфляційних втрат, з урахуванням вірних періодів такого нарахування, господарський суд встановив, що обґрунтованим та математично правильним є розмір 3% річних у сумі 1 974,73грн та інфляційних втрат у сумі 2 005,76грн. 
Водночас, позивачем заявлено до стягнення 1 673,32грн інфляційних втрат, тобто меншу суму, ніж міг заявити позивач. Відтак, враховуючи положення статті 14 ГПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у сумі 1 974,73грн та інфляційні втрати у розмірі 1 673,32грн. У частині стягненні 3% річних у розмірі 11,48грн суд відмовляє у зв`язку з безпідставністю їх нарахування.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 20 524,09грн пені.
Відповідно до пункту 3 частини 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Частиною 1 ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 ст.549 ЦК України).
Пунктом 6.1 договору передбачено, що у випадку затримки оплати за товар згідно п.4.1 цього договору, покупець зобов`язаний виплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочки платежу, починаючи з дати, коли покупець був зобов`язаний оплатити партію товару.
Разом з тим суд зауважує, що частиною 6 ст.232 ГК України (яка була чинна на момент укладення договору) передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Проаналізувавши зміст договору суд встановив, що його положеннями не визначено більш тривалий, ніж визначений частиною 6 ст.232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій.
Судом встановлено, що розрахунок пені відповідачем здійснено у ті ж самі періоди, що і 3% річних та інфляційні втрати.
При цьому, за видатковими накладними №КА-0018366 від 29.05.2025, №КА-0018367 від 29.05.2025, №КА-0018941 від 03.06.2025, №КА-0018963 від 03.06.2025, №КА-0019081 від 04.06.2025, №КА-0019082 від 04.06.2025, №КА-0019132 від 04.06.2025, №КА-0019292 від 05.06.2025, №КА-0019384 від 05.06.2025, загальний період нарахування пені перевищує шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Визначаючись відносно застосування частини 6 ст.232 ГК України до спірних правовідносин сторін, суд виходить з того, що відповідно до ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (такі висновки викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №920/51/23).
З огляду на те, що дія нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності, що є однією з гарантій правової стабільності, враховуючи, що договір та відповідні цивільні права і обов`язки сторін (зокрема, обов`язок відповідача оплатити товар) виникли до втрати чинності Господарським кодексом України, до спірних правовідносин сторін із нарахування пені за порушення грошового зобов`язання слід застосовувати положення частини 6 ст.232 ГК України.
За розрахунком суду, здійсненим з урахуванням вимог частини 6 ст.232 ГК України, обґрунтованим та математично правильним є розмір пені у сумі 20 249,70грн, яка нарахована у наступні періоди:
1. За видатковими накладними: №КА-0018366 від 29.05.2025 на суму 4 574,62грн, №КА-0018367 від 29.05.2025 на суму 968,05грн - з 13.06.2025 по 13.12.2025.
2. За видатковими накладними: №КА-0018941 від 03.06.2025 на суму 12 609,31грн, №КА-0018963 від 03.06.2025 на суму 1 214,99грн - з 18.06.2025 по 18.12.2025.
3. За видатковими накладними: №КА-0019081 від 04.06.2025 на суму 21 349,80грн, №КА-0019082 від 04.06.2025 на суму 1 936,10грн, №КА-0019132 від 04.06.2025 на суму 554,40грн - з 19.06.2025 по 19.12.2025.
4. За видатковими накладними: №КА-0019292 від 05.06.2025 на суму 2 788,58грн, №КА-0019384 від 05.06.2025 на суму 651,60грн - з 20.06.2025 по 20.12.2025.
5. За видатковою накладною №КА-0020353 від 12.06.2025 на суму 764,28грн - з 27.06.2025 по 22.12.2025.
6. За видатковою накладною №КА-0020407 від 13.06.2025 на суму 2 347,82грн - з 28.06.2025 по 22.12.2025.
7. За видатковими накладними: №КА-0021948 від 27.06.2025 на суму 32 351,77грн, №КА-0021730 від 27.06.2025 на суму 46 383,28грн, №КА-0021793 від 27.06.2025 на суму 5 807,79грн, №КА-0022206 від 27.06.2025 на суму 1 814,93грн - з 12.07.2025 по 22.12.2025.
8. За видатковими накладними: №КА-0022585 від 30.06.2025 на суму 1 758,46грн, №КА-0022590 від 30.06.2025 на суму 441,96грн - з 15.07.2025 по 22.12.2025.
9. За видатковою накладною №КА-0022663 від 02.07.2025 на суму 1 179,84грн - з 17.07.2025 по 22.12.2025.
Відповідно, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 20 249,70грн. У задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача 274,39грн пені суд відмовляє, у зв`язку з безпідставністю їх нарахування.
У відповідності до частини 1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на наведене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Так, стягненню з Приходько М.С. на користь ТОВ "Альфа Дистрибьюшн" підлягають: 139 497,58грн основного боргу, 20 249,70грн пені, 1 974,73грн 3% річних та 1 673,32грн інфляційних втрат. У частині вимог про стягнення 274,39грн пені та 11,48грн 3% річних, суд відмовляє.

Щодо стягнення витрат по сплаті судового збору. 
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено 3 328,00грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №396567 від 05.01.2026 (а.с.13).
Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 9 ст.129 ГПК України передбачено, зокрема, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З огляду на наведені приписи законодавства, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням ним договірних зобов`язань, з урахуванням мінімальної ставки судового збору на відповідача покладається 3 328,00грн витрат по сплаті судового збору. 

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 2, 3 ст.126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст.129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Статтею 30 цього ж Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здіснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частини 8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).
На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги та розміру понесення таких витрат, позивачем до матеріалів позовної заяви додано:
- договір про надання правничої допомоги №01/0623 від 15.06.2023, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Дистрибьюшн" та адвокатом Пазиняк Яною Орестівною (а.с.47-50);
- додаток №4 від 15.12.2025 до договору про надання правничої допомоги №01/0623 від 15.06.2023 (а.с.51);
- детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правничої допомоги №01/0623 від 15.06.2023 (а.с.52);
- довідку адвоката від 24.12.2025 про підтвердження отримання оплати гонорару від клієнта за договором про надання правової допомоги №01/0623 від 15.06.2023 (а.с.53);
- ордер на надання правничої допомоги серії АІ №2088167 від 30.12.2025 у Господарському суді Житомирської області (а.с.11);
- свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю Пазиняк Я.О. серії КС №9751/10 від 18.02.2021 (а.с.12).
Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2023 між адвокатом Пазиняк Яною Орестівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Дистрибьюшн" (клієнт) було укладено договір про надання правничої допомоги №01/0623 (а.с.47-50).
15.12.2025 між адвокатом Пазиняк Яною Орестівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Дистрибьюшн" (клієнт) укладено додаток №4 до договору про надання правничої допомоги №01/0623 від 15.06.2023, відповідно до п.1 якого сторони узгодили надання адвокатом правничої допомоги клієнту щодо стягнення заборгованості за договором поставки №89/2025 з ФОП Приходько М.С. у судовому порядку (а.с.51).
У п.4 договору сторони погодили, що гонорар за надання правової допомоги обчислюється з розрахунку 1 000,00грн за одну робочу годину.
З детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом за договором про надання правової допомоги №01/0623 від 15.06.2023 вбачається, що адвокатом надано позивачу наступні послуги: первинна консультація, вивчення документів (аналіз договору та видаткових накладних) - 2 год, вартість 2 000,00грн; підготовка розрахунку заборгованості та пені - 2 год, вартість 2 000,00грн; підготовка позовної заяви, аналіз судової практики - 4 год, вартість 4 000,00грн; підготовка та систематизація доказів - 2 год, вартість 2 000,00грн. Всього на суму: 10 000,00грн (а.с.52)
Згідно довідки від 24.12.2025 про підтвердження отримання оплати гонорару від клієнта за договором про надання правової допомоги №01/0623 від 15.06.2023, адвокат Пазиняк Я.О. підтверджує отримання від позивача 10 000,00грн адвокатського гонорару (а.с.53).
Суд враховує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №922/743/20, від 24.11.2020 у справі №911/4242/15.
Відповідач правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу - не скористався.
Враховуючи наведене, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Пазиняк Я.О. професійної правничої допомоги позивачу, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, предмет позову, рівень складності, характер спору, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, суд приходить до висновку, що розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00грн є цілком співмірним щодо наведених у статті 126 ГПК України критеріїв.
При розподілі судових витрат господарський суд враховує те, що частина позовних вимог у розмірі 274,39грн пені та 11,48грн 3% річних, визнана судом безпідставною, тому у відповідності до пункту 3 частини 4 ст.129 ГПК України, витрати на оплату послуг адвоката підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 9 982,53грн витрат на професійну правничу допомогу. Решта витрат на правничу допомогу покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, 

УХВАЛИВ: 

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приходько Микити Сергійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Дистрибьюшн" (02094, місто Київ, вулиця Магнітогорська, будинок 9, код ЄДРПОУ 43512956):
- 139 497,58грн основного боргу,
- 20 249,70грн пені,
- 1 974,73грн 3% річних,
- 1 673,32грн інфляційних втрат,
- 3 328,00грн витрат по сплаті судового збору,
- 9 982,53грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повне рішення складено: 15.05.26 

Суддя Кравець С.Г. 

Направити:
1 - позивачу та представнику - електронний кабінет,
2 - відповідачу ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - (рек.),
та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1