Єдиний унікальний номер № 759/1612/26
Апеляційне провадження № 33/824/1971/2026

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2026 року, прийняту відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 566433 від 14.01.2026 року, 14.01.2026 року о 12:15 год. по автомобільній дорозі М 06 Київ-Чоп, 18 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «OpelCorsa», д.н.з.  НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 ARLM-0275, результат 0,79 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2026 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків:
У судове засідання 28.05.2026 року з`явилася адвокат Борсуківська К.О., яка повідомила, що ОСОБА_1 не виходить на зв`язок, позиція захисту в апеляційній інстанції не погоджена в повному обсязі та останній не виконав всі умови про надання правничої допомоги, відтак станом на день розгляду апеляційної скарги повноваження захисника зупинено. 
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Основними доводами апеляційної скарги було те, що:
- порушено процедуру проведення огляду, оскільки ОСОБА_1 є громадянином Туреччини і не володіє українською мовою, він не мав інформації щодо можливості заперечити результати огляду, що по суті спростовує правомірність проведення такого огляду. 
- незаконна зупинка транспортного засобу без наявності достатніх правових підстав;
З такими доводами апелянта суд апеляційної інстанції погодитися не може з наступних міркувань:
Відповідно до пункту 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі -Інструкція №1376), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови, підписати його. У разі, якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача. 
Водночас, вказана вимога не є абсолютним правилом, а лише спрямована на забезпечення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості усвідомлення значення і розуміння дій. 
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Отже, виходячи з вищенаведеного правового обґрунтування належним доказом правопорушення є відеозапис, матеріали якого обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Наявним в матеріалах справи відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 спілкувався російською мовою, при цьому працівники поліції спілкуючись українською мовою, повторювали і перекладали водієві на російську мову зміст сказаного ними.
Під час спілкування з працівниками патрульної поліції водій не ставив запитань, не висловлював явного нерозуміння ситуації, яка відбувається, та не демонстрував поведінку, яка б свідчила про недостатність розуміння мови, не усвідомлення обстановки довкола. ОСОБА_1  у жодний спосіб не виявив ознак, які б вказували на потребу в особі перекладача під час його огляду на стан сп`яніння, не запитував про перекладача, та не говорив, що не розуміє зміст сказаного, з врахуванням того, що співробітником поліції роз`яснювалсь сказане російською мовою, на якій спілкувався і сам ОСОБА_1 , а відтак повністю розумів і зміст сказаного працівниками поліції.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд вказує, що наявний в матеріалах справи відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 повністю розумів обставини , які відбувалися, та розумів дії працівників поліції і погоджувався із ними, зокрема вчиняв дії щодо проходження огляду, а також підписи у протоколі про адміністративне правопорушення та роздруківці з показань приладу Драгер він ставив там, де вимагали працівники поліції.
Вказаним спростовуються твердження апелянта щодо нерозуміння в ході спілкування з працівниками поліції висловлених йому вимог, і фактично таким чином жодного порушення з цього приводу суд не вбачає. 
Сам факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння також підтверджений належними доказами.
Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи щодо незаконної зупинки транспортного засобу, оскільки вказані твердження також спростовується відеозаписом, на якому зафіксовано, що працівники поліції чітко пояснили водієві, що зупинка автомобіля зумовлена здійсненням водієм безпідставних маневрів перестроювання з однієї смуги руху в іншу.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про наявність у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, була підтверджена на підставі сукупності належних та допустимих доказів, що й було належним чином встановлено судом.
Апеляційним судом встановлена невідповідність дійсності тих обставин, якими апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу. Порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2026 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба