ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/2313/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши справу 
за позовом: Приватного підприємства "Пожбуд-південь" (код ЄДРПОУ 43244558, 65078, м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 15)
до відповідача: Комунальної установи "Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Приморського району м. Одеси" (код ЄДРПОУ 40703130, 65039, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 134)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Одеського ліцею № 117 Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 22446587, 65026, м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 18)
про стягнення 64125,52 грн. 

Позивач Приватне підприємство "Пожбуд-південь" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до відповідача Комунальної установи "Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Приморського району м. Одеси" про стягнення 64125,52 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем укладеного між сторонами договору ПП-25/25 П від 20.08.2025.
Ухвалою суду від 05.06.2026 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків.
У встановлений господарським судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про що подано відповідні докази.
Листом від 15.06.2026 господарський суд повідомив позивача, що у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Сулімовської М.Б. з 08.06.2026 питання щодо розгляду поданої заяви у справі №916/2313/26 буде вирішене після усунення вищевказаних обставин.
Ухвалою суду від 19.06.2026 позовну заяву Приватного підприємства "Пожбуд-південь" було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; залучено Одеський ліцей № 117 Одеської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; вирішено інші процесуальні питання.
26.06.2026 до суду від відповідача надійшла заява про визнання позову. 
Згідно з ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Виходячи з аналізу наведених норм, суд зазначає, що принцип диспозитивності визначає межі здійснення господарським судом та учасниками справи їхніх процесуальних прав та обов`язків, надає учасникам справи можливість вільно розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору та визначає обов`язок суду здійснювати провадження у справі виключно за зверненням особи, поданим до суду у відповідній процесуальній формі. Реалізація принципу диспозитивності у процесі здійснення правосуддя спрямована на досягнення справедливого балансу між суб`єктами судового процесу і визначає межі процесуальних дій суду у розгляді справи.
В силу частини 5 статті 13 ГПК України, з метою дотримання принципу змагальності сторін при здійсненні судочинства господарський суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями статті 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників справи, до яких віднесено право на участь у судових засіданнях з можливістю подання доказів, заяв і клопотань, а також надання суду пояснень, наведення своїх доводів і міркувань щодо питань, які виникають під час розгляду справи судом.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 та ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
У постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 924/173/22, з посиланням на постанову Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 588/1311/17, міститься висновок про те, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто, повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.
Частинами 2, 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Положеннями частини 3 статті 56 ГПК визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Приймаючи до уваги подання відповідачем письмової заяви про визнання позову, яка підписана повноважним представником відповідача директором Волянським Валерієм Валерійовичем, переконавшись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем і ухвалити судове рішення у цій справі.
Відповідно до ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, 20.08.2025 між Одеським ліцеєм № 117 Одеської міської ради (далі - замовник), Комунальною установою "Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Приморського району м. Одеси" (далі - платник) та Приватним підприємством "Пожбуд-південь" (далі - виконавець) було укладено договір №ПП-25/25 П.
Відповідно до п. 1.1. договору, замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації, яка є складовою частиною зведеного кошторисного розрахунку на: "Капітальний ремонт по встановленню системи блискавкозахисту на об`єкті: Одеський ліцей № 117 Одеської міської ради, за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 18", за ДК 021:2015 71310000-4 "Консультаційні послуги у галузях інженерії та будівництва" (далі - роботи) в обсязі, передбаченому погодженим сторонами розрахунком договірної ціни, що є невід`ємною частиною договору, замовник зобов`язується прийняти та платник оплатити ці роботи.
Згідно з п. 2.1. договору, предметом договору (результатом виконаних робіт за цим договором) є виконання виконавцем проектних робіт в обсязі, передбаченому погодженим сторонами розрахунком договірної ціни.
За умовами п. 3.1. договору, загальна вартість робіт становить - 59960,81 грн. без ПДВ, оплата за спеціальним фондом по КЕКВ 3132, у тому числі по: КПКВК 0611231 у сумі - 29980,41 грн.; КПКВК 0611232 у сумі - 29980,40 грн.
Пунктом 3.2. договору передбачено, що виконавець у 60-ти денний строк після укладання договору надає акт здачі-приймання робіт.
Згідно з п. 3.3. договору, оплата за виконані виконавцем роботи здійснюється на підставі акту здачі-приймання робіт, підписаного належним чином замовником та виконавцем та скріплені печатками сторін.
Відповідно до п. 3.6. договору, фінансування здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету та коштів місцевого бюджету.
Згідно з п. 3.7. договору, платник проводить виплати за виконані виконавцем роботи, на підставі оформленого підписами і печатками замовника і виконавця акту здачі-приймання робіт до даного договору.
За умовами п. 4.1. договору, виконавець зобов`язується виконати всі роботи, передбачені цим договором, в строки згідно з умовами договору та не пізніше 31 грудня 2025 року.
Відповідно до п. 5.1. договору, здача-приймання виконаних робіт оформлюється сторонами шляхом підписання акту здачі-приймання робіт з прикладеною до нього наступною документацією:
- проектно-кошторисна документація на "Капітальний ремонт по встановленню системи блискавкозахисту на об`єкті: Одеський ліцей № 117 Одеської міської ради, за адресою: м. Одеса. вул. Рішельєвська, 18".
- експертиза проектно-кошторисної документації, в результаті якої видається позитивна експертна оцінка (пожежного характеру відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 560 та ДСТУ 8907:2019 Настанова щодо організації проведення експертизи проектної документації на будівництво).
Пунктом 7.1. договору передбачено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.
Відповідно до п. 7.5. договору, за порушення термінів оплати виконаних і прийнятих робіт за цим договором платник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,05% від суми боргу за кожен день прострочення, але не більше 3% від вартості робіт.
Згідно з п. 9.1. договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладення відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України і діє по 31 грудня 2025 року, а частині взаєморозрахунків між сторонами - до виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Договір підписано між сторонами без будь-яких зауважень, підписи скріплені печатками. 
Окрім того, позивачем до матеріалів позову долучено протокол узгодження договірної ціни, договірну ціну та кошториси.
30.12.2025 між Одеським ліцеєм № 117 Одеської міської ради, Комунальною установою "Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Приморського району м. Одеси" та Приватним підприємством "Пожбуд-південь" було укладено додаткову угоду, в якій сторони погодили викласти п. 3.6., 4.1., 9.1. договору у новій редакції:
- "3.6. Фінансування здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету та коштів місцевого бюджету: на 2025 рік - 0,00 грн.; на 2026 рік 59960,81 грн.";
- "4.1. Виконавець зобов`язується виконати всі роботи, передбачені цим договором, в строки згідно з умовами договору та не пізніше 31 грудня 2026 року";
- "9.1. Цей договір набуває чинності з моменту його укладення відповідно до ст.631 ЦК України і діє по 31.12.2026, а в частині взаєморозрахунків між сторонами - до виконання сторонами своїх зобов`язань".
Додаткова угода підписана між сторонами без будь-яких зауважень, підписи скріплені печатками. 
Між Одеським ліцеєм № 117 Одеської міської ради та Приватним підприємством "Пожбуд-південь" було підписано акт здачі-приймання робіт за договором, в якому сторони погодили, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником. 
У акті виконаних робіт зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають. Вартість виконаних робіт, що підлягає оплаті, становить 59960,81 грн. без ПДВ.
Акт підписаний між Одеським ліцеєм № 117 Одеської міської ради та Приватним підприємством "Пожбуд-південь" без будь-яких зауважень, підписи скріплені печатками. 
Позивач у позові наголошує, що на початку 2026 року позивачем, відповідно до умов розділу 5 договору, було передано Одеському ліцею № 117 Одеської міської ради акт здачі-приймання робіт за договором з позначенням: Дата складання акту "__" ______ 2026 року. Разом з тим, Одеським ліцеєм № 117 Одеської міської ради при поверненні акту здачі-приймання робіт та під час скріплення його підписом та печаткою не вказано точної дати їх прийняття, окрім вже відображеного 2026 року. Позивач повідомив, що за усною інформацією, отриманою від замовника та платника, дата буде проставлена під час подання його до органу казначейства для здійснення оплати, однак по теперішній час подальших дій для виконання відповідачем, як платником за договором, свого обов`язку щодо оплати прийнятих робіт не вчинено.
Також позивачем до матеріалів позову долучено робочий проєкт та експертну оцінку.
13.02.2026 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив здійснити оплату за виконані позивачем та прийняті Одеським ліцеєм № 117 роботи у розмірі 59960,81 грн.
10.04.2026 позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою, в якому вимагав здійснити оплату за виконані позивачем та прийняті Одеським ліцеєм № 117 Одеської міської ради роботи у розмірі 59960,81 грн. протягом 20 календарних днів, з дати отримання цього листа. 
Позивач зазначає, що відповідачем в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором не було перераховано на користь позивача вартість виконаних робіт, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 59960,81 грн., що і зумовило звернення до суду із даним позовом.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Відповідно до ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
За умовами ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Статтею 887 ЦК України передбачено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 889 ЦК України встановлено, що замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Так, 20.08.2025 між Одеським ліцеєм № 117 Одеської міської ради (замовник), Комунальною установою "Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Приморського району м. Одеси" (платник) та Приватним підприємством "Пожбуд-південь" (виконавець) було укладено договір №ПП25/25 П.
Під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами на підставі договору виникли зобов`язальні правовідносини, згідно з якими виконавець зобов`язувався виконати роботи з розробки проєктно-кошторисної документації, замовник зобов`язувався прийняти роботи, а платник - їх оплатити.
Судом встановлено факт виконання Приватним підприємством "Пожбуд-південь" та прийняття Одеським ліцеєм № 117 Одеської міської ради робіт, визначених у договорі, загальною вартістю 59960,81 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи належним чином засвідчені копії доказів.
У зв`язку з неналежним виконанням умов договору щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1798,82 грн. пені, 492,83 грн. 3% річних, 1873,06 грн. інфляційних втрат.
Пунктом 7.1. договору передбачено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.
Відповідно до п. 7.5. договору, за порушення термінів оплати виконаних і прийнятих робіт за цим договором платник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,05% від суми боргу за кожен день прострочення, але не більше 3% від вартості робіт.
Положеннями п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
За приписами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд неодноразово у своїх постановах звертав увагу на те, що з огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних втрат та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).
У постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування.
Розрахунок пені суд перевірив та встановив, що його здійснено арифметично вірно. Заявлений розмір пені не перевищує ні подвійну облікову ставку НБУ, ні 3 % від вартості робіт за п. 7.5. договору.
Окрім того, суд здійснив перевірку розрахунків заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат і констатує, що їх здійснено арифметично правильно.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 42 ГПК України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.
Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 ст. 191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно з ч. 6 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Наявність заборгованості в загальному розмірі 64125,52 грн. відповідачем визнається відповідно до поданої ним заяви. 
Отже, враховуючи визнання відповідачем позову, відсутність у суду підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду, встановивши вірність розрахунків позивача, суд дійшов висновку, що згідно з вищенаведеними нормами ГПК України позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 64125,52 грн. заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому суд враховує, що згідно з ч.1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до ч. 2 с. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Так, ухвалою суду від 19.06.2026 відкрито провадження у цій справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, враховуючи задоволення судом позову позивача, суд дійшов висновку про необхідність покладення на відповідача судового збору в розмірі 50%, а саме в розмірі 1331,20 грн.
Суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права звернутись до суду з окремим клопотанням про повернення 50% сплаченого судового збору за подання позову після ухвалення рішення судом.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.
У відповідності до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так позивачем заявлено 1 вимогу майнового характеру в загальній сумі 64125,52 грн., тобто за подання цієї позовної заяви повинно бути сплачено судовий збір у загальному розмірі 3328,00 грн.
В даному випадку позовна заява подана через підсистему Електронний суд, у зв`язку з чим при розрахунку судового збору застосовано понижуючий коефіцієнт 0,8. З урахуванням вказаного, сума судового збору, що підлягає сплаті за подання позовної заяви, становить 2662,40 грн. (3328,00 х 0,8).
При цьому, при зверненні з позовом до суду через систему Електронний суд позивач сплатив судовий збір в розмірі 3328,00 грн. згідно з платіжною інструкцією від 03.06.2026, замість 2662,40 грн. Таким чином, позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було, тому наразі судом не вирішується питання щодо повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 13, 42, 46, 73-79, 86, 129, 130, 191, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
2. Стягнути з Комунальної установи "Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Приморського району м. Одеси" (код ЄДРПОУ 40703130, 65039, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 134) на користь Приватного підприємства "Пожбуд-південь" (код ЄДРПОУ 43244558, 65078, м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 15) - 59960 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 81 коп. основного боргу, 1798 (одну тисячу сімсот дев`яносто вісім) грн. 82 коп. пені, 492 (чотириста дев`яносто дві) грн. 83 коп. 3% річних, 1873 (одну тисячу вісімсот сімдесят три) грн. 06 коп. інфляційних втрат, 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп. судового збору.
3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Суддя М.Б. Сулімовська

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.
Рішення складено і підписано 06 липня 2026 р.