Справа № 211/3060/26
Провадження № 2/211/3774/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

01 липня 2026 року
Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Костенко Є.К.,
за участю секретаря судового засідання Гоєнко Т.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:
23 березня 2026 року до суду надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Строгової Ганни Григорівни до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Ухвалою суду від 27 квітня 2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.
09 червня 2026 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до слухання по суті.
Позовна заява обгрунтована тим, що 04.06.2025 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача зазначає, що до грудня 2022 року вся родина проживала разом, потім позивач із сином виїхали з території України до Словацької республііки. Пізніше відповідач також виїхав, але до республіки Чорногорія, куди у грудні 2024 року забрав під приводом відпочинку сина, який виявив у подальшому бажання проживати з батьком. Позивач оформила дозвіл на проживання іноземця з 14.12.2022, у Словацькій республіці вона винаймає житло за 420 євро щомісячно, у добровільному порядку сплачує на утримання сина щомісячно 200 євро та надає додаткове утримання у разі наявності потреби. Крім того, на її утриманні перебуває мати похилого віку, яка є особою з інвалідністю, ОСОБА_4 . З огляду на зазначені обставини, вважає, що її майновий стан є скрутним, з огляду на складні життєві обставини просить зменшити розмір аліментів та стягнути з неї на користь відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини її заробітку (доходу).
29.05.2026 відповідач надав відзив, в якому проти заявленого позову заперечує, зазначає, що зміна місця проживання обумовлена не його діями, а тим, що у позивачки утворилась нова родина, а спільного сина вона віддала добровільно, також вважає, що належними доказами зміна майнового стану позивача не підтверджена, на теперішній час задля примусового стягнення аліментів він не звертався, але позивач почала їх сплачувати лише після видачі судового наказу, оплату здійснює нерегулярно і у різному розмірі, утримання інших осіб, зокрема, матері документально не підтверджено. Зазначаючи, що пріоритетним є найкращі інтереси дитини, просить у задоволення позову відмовити. 
У судове засідання, призначене на 01.07.2026 сторони не з`явилися, представник позивача та відповідач подали заяви про розгялд справи без їх участі.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов таких висновків.
Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.06.2011.
Згідно з судовим наказом усправі №211/6231/25 Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_1 було отримано тимчасовий притулок у Словацькій республіці з 14.12.2022, про що надано свідоцтво про надання/продовження терміну перебування на території Словацької республіки.
Сином позивачки також було отримано тимчасовий притулок у Словацькій республіці з 14.12.2022, про що надано свідоцтво про надання/продовження терміну перебування на території Словацької республіки, але з 27.03.2025 року дитина отримала дозвіл на проживання у Чорногорії, де навчається у державній установі Основна школа "Анто Дедович" у 8 класі, про що долучено табель успішності.
З наданих суду заяви на проживання та договору оренди від 15.09.2025 вбачається, що ОСОБА_1 винаймає житло по АДРЕСА_1 , побудованого на земельній ділянці АДРЕСА_2 . Вартість оренди складає 420 євро щомісячно, завдаток - 420 євро разово.
Відповдіачем також було долучено договір оренди, з якого вбачається, що він є орендарем житла в АДРЕСА_3 , вартість оренди 650 євро щомісячно, разовий депозит - 650 євро.
Крім того, факт добровільної сплати аліментів підтверджено квитанціями, сформованими в системі MONOBANK від 12.07.2025, 15.08.2025, 13.09.2025, 31.12.2025, 21.02.2026, 14.03.2026. 
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером, як особа з інвалідністю 2 групи за загальним захворюванням.
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонером за віком довічно.
Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Значне погіршення матеріального становища батьків може бути підставою для їх вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.
Частиною 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідача з 1/4 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
При цьому, з наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог, не дає підстави вважати, що в неї відбулись зміни в сторону погіршення матеріального стану, або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я. Документально підтверджено лише факт стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання їх спільного сина.
Наданими суду доказами підтверджено та не заперечується сторонами факт того, що неповнолітній ОСОБА_3 зараз проживає з батьком у республіці Чорногорія.
Надаючи оцінку доказам позивача суд зазначає, що порушуючи питання про зменшення розмірів аліментів через те, що їх сплата у розмірі 200 євро ставить ОСОБА_1 у скрутне матеріальне становище, позивач не надає суду документів, які підтверджують розмір її доходів, що не дає встановити чи має вона можливість проводити такі відрахування та чи істотно це впливає на її майновий стан. Крім того, суд зазначає, що до стягнення було присуджено не фіксований щомісячний розмір аліментів у сумі 200 євро, а 1/4 від доходів ОСОБА_1 , тому добровільна сплата саме визначеного розміру аліментів зараз здійснюється самою позивачкою на власний розсуд виходячи з її фінансових можливостей. 
Також, сам лише найм квартири, за що позивач сплачує кошти та посилання на те, що вона утримує матір пенсійного віку не є підставою для зменшення розміру аліментів, який визначений рішеннями суду, що набрали законної сили. Крім того, жодними належними доказами, зокрема, судовими рішеннями про сплату аліментів на утримання матері чи про встановлення факту перебування матері на утриманні позивача, суду надано не було.
Надані суду квитанції про сплату аліментів позивачем у 2025-2026 роках та відповідачем за період 2024 року не мають відношення до предмету доказування, окільки суд не розглядає питання наявності заборгованості у сторін, тому не беруться до уваги при ухваленні рішення.
Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що її матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату нею аліментів у раніше визначеному розмірі.
Ураховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надала, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів, а тому в задоволенні позову потрібно відмовити.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 192 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 01.07.2026.

Суддя Костенко Є. К