23.06.26
22-ц/812/1294/26
Провадження № 22-ц/812/1294/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
23 червня 2026 року м. Миколаїв
справа № 472/1116/25
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.  
суддів Серебрякової Т.В., Тищук Н.О.,
із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 15 квітня 2026 року під головуванням судді Тустановського А.О., повне судове рішення складено цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – Капітал» ( далі – ТОВ «ФК « Кредит- Капітал») звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначав, що 23 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 укладено договір №2973804 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами договору відповідач отримала кредит у розмірі 20000 грн 00 коп. Право вимоги за вказаним договором відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» від 10 серпня 2023 року № ККЛУ-10082023 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит- Капітал». 
Позивач вказує, що відповідачка умови кредитного договору від 23 лютого 2022 року №2973804 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 96775 грн 00 коп., що складається з: 20 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 76 775 грн 00 коп. - заборгованість за процентами. Також просив стягнути 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Заперечуючи проти позову представник ОСОБА_1 – адвокат Броннікова Д.В. - вказала, що нараховані позивачем відсотки не відповідають засадам справедливості, не є співмірними сумі кредиту, оскільки становлять більше 50% вартості наданого кредиту. Заявлена позивачем вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. не відповідає критеріям розумності та співмірності. З урахуванням наведеного просила відмовити у задоволенні позову. Також просила стягнути на користь відповідачки15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, докази понесення яких будуть надані суду у строки, передбачені ЦПК України.
У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Усенко М.І. - зазначив, що всі істотні умови договору, включаючи розмір відсотків, були прозоро зазначені та відповідач була з ними ознайомлена та погодилася на такі умови. Зазначені позивачем витрати на правничу допомогу не є завищеними чи необґрунтованими, оскільки відповідають середньо ринковим тарифам на юридичні послуги, враховують обсяг роботи, що фактично була виконана, а також рівень кваліфікації залученого спеціаліста. Щодо стягнення з ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрат на професійну правничу допомогу, то на думку позивача, обсяг виконаних представником відповідача робіт не співмірний із сумою стягнення є необґрунтованими та нерозумними.
Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» заборгованість за кредитним договором №2973804 від 23.02.2022 року у розмірі 96775 грн 00 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20000 грн 00 коп., заборгованості за процентами в розмірі 76775 грн 00 коп. та 2422 грн 40 коп. судового збору та 5000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за наданим кредитом, що підлягає стягненню. Витрати на правничу допомогу з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, принцип розумності та справедливості було зменшено до 5000 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду в частині стягнення процентів та судових витрат та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір процентів до справедливого, розумного та співмірного розміру, змінити розподіл судових витрат пропорційно до змінених позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначала, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки розміру заявлених до стягнення процентів, який є явно неспівмірним, створює істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін, суперечить принципу справедливого балансу інтересів, перетворює проценти із плати за користування коштами на каральний механізм та спосіб безпідставного збагачення кредитора. Не застосував положення Закону України «Про захист прав споживачів» формально погодившись з розрахунком позивача не перевіривши справедливість умов договору, співмірність процентів, відповідність умов кредитування засадам цивільного законодавства. В порушення вимог ст. 263 ЦПК України у мотивувальній частині рішення суд виклав позицію позивача та норми закону без належного аналізу доводів у поданому відзиві на позовну заяву. Суд не врахував що кредитний договір був укладений 23.02.2022 року — фактично напередодні повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України. Після введення воєнного стану фінансовий стан населення України істотно погіршився, що є загальновідомим фактом. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено особливий захист позичальників під час дії воєнного стану. Незважаючи на це, кредитором було нараховано надмірні проценти у розмірі 76 775,00 грн, що створює для споживача надмірний та неспівмірний фінансовий тягар. 
Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про дату, місце і час розгляду справи належним чином повідомлені.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 23 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №2973804 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов п.1.2 якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 20000 грн. Згідно з п.1.1 вищевказаного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІТС) товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС товариства.
Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
Відповідно до п.1.4.1, 1.4.2 договору стандартна процента ставка становить 1.99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Знижена процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується на умовах, якщо Клієнт до 25.03.2022 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
Згідно з п.п.1.5, 1.5.1 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредиту 13458,25% річних.
У відповідності до п.п.1.6, 1.6.1 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 163280 грн.
В пункті 1.8 договору сторони узгодили, що мета отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби.
Пунктом 2.1 Договору погоджено, що Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту .
Відповідно до п.3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Зазначений договір, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №1 до Договору) а також паспорт споживчого кредиту були підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е285», 23 лютого 2022 року.
Отже, цей Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
При укладенні кредитного договору №2973804 ідповідачкою здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без здійснення входу на сайт ТОВ «ЛІНЕАУРА УКРАЇНА», без її ідентифікації та верифікації її платіжної картки, без підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором укладення договору було б неможливе. ОСОБА_1 повідомила власні персональні дані, в тому числі реєстраційний номер облікової карти платника податків, адресу реєстрації/проживання, реквізити належної їй платіжної картки: НОМЕР_1 , номер мобільного телефону, електронну пошту.
Довідка ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», видана ТОВ «ЛІНЕАУРА УКРАЇНА», на підставі договору № ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року про переказ коштів, підтверджує успішну операцію, а саме проведення платежу 23 лютого 2022 року у сумі 20000 грн на карту НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 139765870 (а.с. 24).
Факт укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачкою її представник не оспорював. 
Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість ОСОБА_1 за договором №2973804 від 23 лютого 2022 року станом на 10.08.2023 року становить 96775 грн 00 коп., з яких: 20 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 76 775 грн 00 коп. - заборгованість за процентами. (а.с. 24 зв.-30).
Розрахунок заборгованості зроблений в межах строку кредитування, передбаченого умовами договору, тобто до 18 лютого 2023 року включно.
Обставин, які б вказували на помилковість розрахунку судом не встановлено, зустрічних контррозрахунків та доказів повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, відповідачкою не було надано.
10 серпня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-10082023, відповідно до умов якого останнє набуло права грошової вимоги до боржників, зокрема, за договором №2973804 від 23 лютого 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 30 зв. - -34).
Встановивши викладені обставини, оцінивши належним чином надані сторонами докази відповідно до приписів ст. 89 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобов`язання утворилася заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим суду позивачем, який відповідачкою не був спростований.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки кредитної заборгованості на користь позивача у вищевказаному розмірі.
Апеляційний суд відхиляє посилання відповідачки в апеляційній скарзі неврахування судом несправедливості умов договору щодо розміру процентної ставки.
Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Аналізуючи вказані норми права, можна дійти висновку про те, що для визнання несправедливими певних умов правочину зі споживачем, він повинен звернутися до суду з відповідними позовними вимогами, наприклад, про кабальні (завідомо невигідні, несправедливі) умови договору, зокрема щодо розміру процентів.
За такого суд не в праві давати оцінку справедливості тим чи іншим умовам кредитного договору та змінювати на цій підставі розмір нарахованих процентів без заявлення відповідних позовних вимог стороною договору, інакше порушується загальна засада цивільного законодавства - принцип свободи договору, передбачений пунктом 3 частини першої статті 3, статтею 627 ЦК України.
Однак при розгляді даної справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляла зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру процентів за користування кредитними коштами.
Посилання апеляційної скарги на погіршення фінансового стану у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, що є загальновідомим фактом, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняють позичальника від виконання зобов`язань за договором щодо повернення тілу кредиту та нарахованих процентів за користування кредитними коштами. 
Також колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на пункт 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення до ЦПК України", враховуючи зміни внесені Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX, відповідно до якого "у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення", оскільки позивачем не заявлено вимогу про стягнення неустойки та/або про стягнення сум, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 ЦК України та неустойки за неналежне виконання умов кредитного договору.
Враховуючи наведене, відповідно до ст. 375 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий    В.В. Коломієць

Судді:   Т.В. Серебрякова

Н.О. Тищук

Повне судове рішення складено 25 червня 2026 року.