Справа № 504/924/26 
Номер провадження 2/504/2759/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2026	с-ще Доброслав 	

Доброславський районний суд Одеської області в складі:
головуючої судді – Вінської Н.В.,
секретаря судового засідання – Коцар А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Доброслав в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:
06.03.2026 року до Доброславського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.
Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_3 . Після смерті мати ОСОБА_1 відкрилась спадщина в вигляді: - права на земельну частку (пай) площею 4,2637 га., яка розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області. Вище вказано право на земельну частку (пай) належало померлій на підставі сертифікату серії ОД № 0274685 від 27 січня 1998 року. За життя мати розпочала оформлення технічної документації та присвоєння кадастрового номеру на земельну ділянку, але в зв`язку з тривалістю процедури оформлення (Рішення с/ради про затвердження було 01.04.2025 р.), а мати ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, тобто вона не встигла зареєструвати право власності на земельну ділянку.
Позивач, є спадкоємцем першої черги за законом та звернулась у відповідності до ст. ст. 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, але в зв`язку з відсутністю реєстрації права власності спадкової ділянки їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутися до суду для вирішення цього питання. 
Ухвалою від 05.03.2026 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача адвокат Дєнісова Н.Д. надала до суду заяву якою, підтримала позовні вимоги та просить проводити розгляд справи у відсутність позивача.
Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву якою визнав позовні вимоги ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.
Судом установлено, що відповідно до сертифікату серії ОД № 0274685 від 27 січня 1998 року виданого ОСОБА_4 на підставі рішення Комінтернівської райдержадміністрації від 27 жовтня 1997 року №1028 належало право на земельну частку (пай) із земель КСП «Фонтанське» розміром 9,81 умовних кадастрових гектарів.
Рішенням Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області №2214-VIIІ від 22.05.2024 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) земельної ділянки в натурі(на місцевості) орієнтовною площею 4,81 умовних кадастрових гектарів, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_4 розпочала виділення в натурі(на місцевості) належного їй права на земельну ділянку та на її замовлення було виготовлено технічну документацію, яку за життя ОСОБА_3 не встигла затвердити та зареєструвати.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.04.2025 року.
Позивач ОСОБА_5 є донькою померлої ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 01.08.1982 року.
Судом досліджено надану копію спадкової справи №94/2025 майна ОСОБА_4 . 
Відповідач ОСОБА_2 – син померлої ОСОБА_4 , тобто спадкоємець першої черги, який у відповідності до поданої нотаріусу заяви відмовився від прийняття спадщини після смерті матері.
У передбачений законом строк ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом.
За змістом статей 1216, 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно частин 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За змістом частин 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно роз`яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР.
Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.
Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Статтею 392 ЦК України передбачено, якщо право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою, таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання.
Враховуючи, що за життя ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ОД № 0274685 від 27 січня 1998 року, ОСОБА_1 своєчасно прийняла спадщину після смерті матері,, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право на дану земельну частку (пай).
Керуючись статтями 12, 259, 263-265, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 право на земельну частку (пай), площею 4.2637 га., що розташована на території Фонтанської сільської ради Одеського (в минулому Комінтернівського) району Одеської області, у порядку спадкування за законом, після смерті - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належало померлій на підставі сертифікату серії ОД № 0274685 від 27 січня 1998 року
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя :    Вінська Н. В.