ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 671/793/26
Провадження № 33/820/424/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., захисника Череватого П.М., апеляційну скаргу захисника Череватого П.М. на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.2, ст.126 ч.5 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки,
в с т а н о в и л а:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
Постановою суду встановлено, що 11.04.2026 о 21 год. 20 хв. в селищі Війтівці на а/д М-30 «Стрий – Ізварине», 215 км, ОСОБА_1 , якого протягом року було піддано адміністративному стягненню за ст. 130 ч. 1 КУпАП, не маючи права керування таким транспортним засобом, керував автомобілем «Volkswagen CC», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив пп. 2.1 «а», 2.9 «а» Правил дорожнього руху.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Череватий П.М. просить постанову на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2026 року скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу інкримінованих адміністративних правопорушень.
Зазначає, що під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 2 КУпАП працівниками поліції не зазначено жодних відомостей про те, коли саме протягом останнього року ОСОБА_1 вперше вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, а також не наведено реквізитів судового рішення, на підставі якого його було позбавлено права керування транспортними засобами. Відсутні такі відомості і в описі обставин, установлених під час розгляду справи судом першої інстанції. З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліціїі не знають коли і ким ОСОБА_1 був позбавлений права керування. 
Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 2 КУпАП ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 ПДР, однак якого саме підпункту вказаного пункту не зазначено. Натомість, суд першої інстанції у своїй постанові конкретизує пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення і зазначає про порушення ним саме підпункту «а» пункту 2.9. ПДР. На думку сторони захисту, наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не був належним чином поінформований про характер та підстави висунутого йому обвинувачення за ст. 130 ч. 2 КУпАП, що істотно обмежило його право на захист та позбавило можливості належним чином підготуватися до розгляду справи.
Стверджує, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи вину ОСОБА_1 , послався на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 19.12.2025 у справі №607/18446/25, хоча відомості про неї відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 2 КУпАП. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був обізнаний про попереднє притягнення його до відповідальності та позбавлення права керування транспортними засобами. Навпаки, з відеозапису вбачається, що він заперечував таку обізнаність, а доказів вручення йому копії постанови у справі №607/18446/25 матеріали справи не містять.
Крім того, захисник просить також врахувати, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, тривалий час перебував у полоні, зазнав бойових травм та має незадовільний стан здоров`я, зокрема ментального, що об`єктивно впливає на його здатність належним чином контролювати свої справи та виконувати процесуальні обов`язки.
Зазначає і про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння був проведений з грубим порушенням розділу ІІІ п.6-8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що із відібраного у нього біоматеріалу було проведене підтверджуюче лабораторне дослідження – газова та рідинна хромато-мас-спектрометрія, а також результатів такого дослідження. 
Стверджує, що протокол за ст. 126 ч. 5 КУпАП є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 інкриміновано керування транспортним засобом без права керування та без отримання посвідчення водія, хоча з відеозапису вбачається, що він пред`явив поліцейським посвідчення водія відповідної категорії. Крім того, матеріали справи містять довідку, яка підтверджує отримання ним посвідчення водія.
Також апелянт зазначає, що протокол містить посилання на постанову за ст. 126 ч. 4 КУпАП, однак у ній відсутні відомості про судове рішення, яким було позбавлено ОСОБА_1 права керування транспортними засобами. При цьому наявна в матеріалах провадження копія постанови є неналежною, не містить підпису уповноваженої особи та доказів її вручення ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність доказів його обізнаності щодо позбавлення права керування та, відповідно, умислу на повторне вчинення правопорушення.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи захисник Череватий П.М. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду з підстав викладених у ній.
Заслухавши сторону захисту, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 126 ч.5 КУпАП передбачено настання відповідальності за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2, ст.126 ч.5 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:
- протоколів про адміністративні правопорушення: серій ЕПР1 №638300, ЕПР1 №638320 від 12.04.2026 року, якими зафіксовано порушення ОСОБА_1 п.п.2.9, 2.1, а ПДР України (а.с. 1, 17);
- відомостями направлення на огляд ОСОБА_1 на медичний огляд водія з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння до КНП «ХОЗ ЗНПД`ХОР від 11.04.2026 року, підставою для якого слугували виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість рухів, мови, почервоніння обличчя (а.с.5);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що зижують увагу та швидкість реакції від 11.04.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.6);
- постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.12.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. (а.с.7-10);
- постановою ЕНА №6217247 від 25.11.2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за ст.126 ч.4 КУпАП. (а.с.25);
- довідкою інспектора відділу адміністративної практики УПП в Хмельницькій області ДПП про попередні притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а.с.4);
- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen CC», номерний знак НОМЕР_1 , та його подальше проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (а.с.11).
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
За результатами апеляційного перегляду провадження апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч. 2, ст. 126 ч.5 КУпАП. 
Доводи захисника Череватого П.М. про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, коли саме протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП є безпідставними, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним джерелом доказів у справі та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах провадження. Зокрема, в матеріалах провадження міститтся постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.12.2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП із застосуванням передбаченого законом стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. Ця постанова була предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції та підтверджує факт повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що працівники поліції під час складання адміністративних матеріалів не повідомили ОСОБА_1 яким саме рішенням його було позбавлено права керування транспортним засобом, не впливає на правильність висновків суду, оскільки юридично значимі обставини встановлюються судом на підставі всієї сукупності досліджених доказів, а не виключно пояснень працівників поліції під час оформлення протоколу.
При цьому, на думку апеляційного суду відсутність у матеріалах даного провадження окремих доказів вручення ОСОБА_1 копії постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.12.2025 року не свідчить про його необізнаність щодо попереднього притягнення до адміністративної відповідальності та позбавлення права керування транспортними засобами, а тому не спростовує правильності висновків суду про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП.
Не заслуговують на увагу і твердження апелянта про те, що незазначення у протоколі про адміністративне правопорушення конкретного підпункту пункту 2.9 ПДР України призвело до порушення права ОСОБА_1 на захист. 
З постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ст. 130 ч.2 КУпАП через порушення п 2.9 п. а) ПДР України. Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №638300 від 12.04.2026 року, у ньому в достатньому обсязі викладено фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення які повно формулюють інкриміноване йому правовопорушення. 11.04.2026 року о 21 год. 20 хв. він керував транспортним засобом марки «Volkswagen CC», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння (а.с.1). У протоколі також відображено, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я, що підтверджується висновком лікаря №574 від 11.04.2026 року, яким підтверджено факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. 
Апеляційний суд виходить із того, що наведені у протоколі відомості чітко визначали як фактичну суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, так і обставини його вчинення, що давало йому можливість однозначно розуміти характер та обсяг висунутого обвинувачення, які відповідають правовій кваліфікації його дій. Суд вважає, що ОСОБА_1 при складанні протоколу розумів у вчиненні яких саме дій його обвинувачують, знав про свої процесуальні права надавати відповідні пояснення, подавати докази та реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КУпАП. Суд також виходить з того, що в протоколі міститься власноручний підпис ОСОБА_1 про те, що йому працівниками поліції роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 КУ, ст.268 КУпАП, а також те, що свої пояснення він бажає надати в суді. 
За таких обставин саме лише незазначення у протоколі конкретного підпункту пункту 2.9 ПДР України не свідчить про невизначеність обвинувачення чи порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки із наведеного опису події адміністративного правопорушення очевидно вбачається, що йдеться про порушення підпункту «а» пункту 2.9 ПДР України, який забороняє керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Водночас зазначення судом першої інстанції у постанові конкретного підпункту «а» пункту 2.9 ПДР України не є зміною фабули адміністративного правопорушення чи виходом за межі обставин, викладених у протоколі, а є належною юридичною конкретизацією нормативного положення, яке підлягало застосуванню до встановлених судом фактичних обставин справи.
В апеляційній скарзі захисник Череватий П.М. зазначає, що огляд в медичному закладі ОСОБА_1 було проведено з грубим порушенням вимог Інструкція № 1452/735, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що із відібраного у нього біоматеріалу було проведене підтверджуюче лабораторне дослідження – газова та рідинна хромато-мас-спектрометрія, а також результатів такого дослідження.
Із відеозаписів вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 за його згоди, проводився 11.04.2026 року лікарем КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради шляхом використання швидкого тесту та біологічного середовища водія (сеча), за результатами якого встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, про що складено відповідний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № № 574 від 11.04.2026 року. (а.с.6). 
Суд виходить з того, що під час проведення процедури відбору біологічного середовища ОСОБА_1 не зазначав жодних заперечень та зауважень щодо дій медичних працівників, чи працівників поліції, не спростовував того, що перебував у стані наркотичного сп`яніння. 
Апеляційний суд звертає увагу, що процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння у мед закладі визначена Розділом ІІІ Інструкції № 1452/735, відповідно до якого огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря — фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур.
Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, тощо.
Тобто, огляд водія на визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я проводиться із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів на вміст наркотичного засобу.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП вид та кількість наркотичних речовин у організмі особи значення не має.
Із даних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі за допомогою комбінованого тесту на наркотики шляхом відбору біологічного середовища – сечі, за результатами якого встановлено позитивний результат.
Наданий суду висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння є належним доказом, оскільки він був отриманий з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та іншим доказам по справі.
Право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року із наступними змінами.
Апеляційний суд звертає увагу, що діагноз – перебування особи в стані наркотичного сп?яніння встановлюється лікарем за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторних досліджень, який вноситься до Акту огляду. Після цього, лікар складає Висновок щодо результатів медичного огляду, один з примірників якого вручається обстежуваній особі.
Доказів, які б спростовували обставини, викладені у висновку КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради №574 від 11.04.2026 року, до суду не надано, як і не подано доказів його оскарження чи визнання недійсним з підстав неповноти або неправильності. На момент розгляду справи в суді зазначений висновок є чинним, не скасований та у встановленому законом порядку не визнаний протиправним, а відтак обґрунтовано врахований судом як належний та допустимий доказ.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, що огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я проведено з порушенням вимог Інструкції №1452/735 та підлягає визнанню недійсним через відсутність у матеріалах справи результатів підтверджуючого лабораторного дослідження (газової та рідинної хромато-мас-спектрометрії), є безпідставними та не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки висновок №574 від 11.04.2026 року складений у встановленому законом порядку уповноваженим закладом охорони здоров`я і є належним та допустимим доказом у справі.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 5 КУпАП апеляційний суд вважає безпідставними враховуючи наступне.
Диспозиція ст. 126 ч. 4 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, а ст. 126 ч. 5 КУпАП - за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
При цьому закон пов`язує наявність складу адміністративного правопорушення не з фактом наявності чи пред`явлення посвідчення водія, а саме з наявністю у особи права керування транспортними засобами. Сам по собі факт пред`явлення посвідчення водія не свідчить про наявність у особи такого права у випадку, якщо вона позбавлена права керування на підставі судового рішення.
Із матеріалів справи вбачається, що постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.12.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Крім того, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6217247 від 25.11.2025 року ОСОБА_1 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 4 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Приймаючи рішення за апеляційними вимогами захисту про не правильне формулювання обвинувачення, викладене в протоколі щодо ОСОБА_1 за ст. 126 ч.5 КУпАП в частині того, що він був особою, яка не має права керування ТЗ, суд вважає їх неспроможними та виходить з наступного. ОСОБА_1 , виходячи з довідки (а/с – 4) протягом 2024- 2025 років неоднаразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, виходячи з інформаційної довідки, наданої захистом, вбачається, що права на керування транспортним засобом ВХР № 151102, видані йому 28.04.17 року були «вилучені». З наведених підстав, суд вважає, що фабула обвинувачення викладена в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ст. 126 ч.5 КУпАП про те, що він 11.04.26 року керував ТЗ, не маючи права керування ТЗ, не отримував посвідчення водія відповідної категорії, повторно протягом року вчинив правопорушення, будучі притягнутим до відповідальності 25.11.25 року за ст. 126 ч.4 КУпАП, відповідає диспозиції ст. 126 ч.5 КУпАП. 
Отже, вчинене ОСОБА_1 правопорушення обґрунтовано кваліфіковано за ст. 126 ч. 5 КУпАП як повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ст. 126 ч. 4 КУпАП.
Посилання апелянта на відсутність у копії постанови серії ЕНА №6217247 від 25.11.2025 року за ст. 126 ч. 4 КУпАП підпису уповноваженої особи та доказів її вручення не спростовують факту існування постанови та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також не впливають на правильність кваліфікації його дій, оскільки матеріалами справи підтверджується факт позбавлення його права керування транспортними засобами на підставі судового рішення, яке на момент вчинення правопорушення було чинним.
Враховуючи викладене, встановлюючи наявність адміністративних правопорушень в діях особи, щодо якої складено протоколи, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.130 ч.2, 126 ч.5 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими у судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи.
Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Протоколи про адміністративні правопорушення складені в силуст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколів про адміністративні правопорушення.
Апеляційний суд виходить з того, що суд, визнаючи доведеною вину ОСОБА_1 за ст. ст.ст.130 ч.2, 126 ч.5 КУпАП, та призначаючи загальне стягнення в межах положень ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі в розмірі 34000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу, виходив з менш обтяжливого стягнення в межах санкції ст. 130 ч.2 КУпАП. В цій частині суд обмежений апеляційними вимогами захисту у прийнятті процесуального рішення згідно положень ст. 294 КУпАП. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні. 
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Череватого П.М. залишити без задоволення.

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2026 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.130 ч.2, 126 ч.5 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: