Справа № 209/1019/26 
Провадження № 3/209/260/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Кам’янське

Суддя Дніпровського районного суду міста Кам`янського Левицька Н.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

03 березня 2026 року до Дніпровського районного суду міста Кам`янського від ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровській області надійшов для розгляду адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №557609 від 02.01.2026, водій ОСОБА_1 , 02.01.2026 о 21 год. 05 хв. в м. Кам`янське, вул. Воїнів Афганців, 1, керував транспортним засобом Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук. Від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я на предмет встановлення наркотичного сп`яніння під відеозапис відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР – відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
06 квітня 2026 року від захисника ОСОБА_1 - адвоката Борщевича І.О. надійшло клопотання про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Клопотання мотивоване тим, що після ознайомлення з матеріалами справи захисник дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим просить закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування заявленого клопотання захисник зазначає, що з переглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що під час складення матеріалів про адміністративне правопорушення працівник поліції вказував на наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, зокрема зіниці очей не реагують на світло та тремтіння рук.
Водночас захисник звертає увагу, що відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, визначено вичерпний перелік ознак наркотичного чи іншого сп`яніння.
На думку захисника, такі ознаки, як зіниці очей не реагують на світло та тремтіння рук, не віднесені вказаною Інструкцією до ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У зв`язку з цим захисник вважає, що наведені працівниками поліції обставини не можуть свідчити про наявність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння.
Разом із тим, за твердженням захисту, з переглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що останні фактично вказували на наявність у ОСОБА_1 ознак саме наркотичного сп`яніння, зокрема відсутність реакції зіниць на світло.
На думку захисника, зазначені у протоколі та зафіксовані на відеозаписі ознаки є суперечливими та не узгоджуються між собою, що, на його переконання, свідчить про відсутність належного встановлення виду можливого сп`яніння та ставить під сумнів обґрунтованість висновків працівників поліції. Крім того, захисник вважає, що зафіксовані ознаки не можуть самі по собі свідчити про перебування особи у стані сп`яніння без проведення належного огляду у встановленому законом порядку.
Також з покликанням на порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення огляду на стан сп`яніння зазначає, що з переглянутих відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції не вбачається ні факту проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, ні факту його відмови від проходження такого огляду. Навпаки, відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду в медичному закладі, для чого сів до службового автомобіля поліції та разом із працівниками поліції направився до відповідного закладу охорони здоров`я.
У зв`язку з цим захисник вважає, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів проведення огляду або відмови від його проходження, що свідчить про грубе порушення вимог чинного законодавства при документуванні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене, на думку захисника, огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим його результати відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсними, що, у свою чергу, є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.
Захисник Борщевич І.О. у судовому засіданні підтримав подане клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також відсутність доказів його відмови від проходження такого огляду.
При цьому захисник звернув увагу суду на те, що наявний у матеріалах справи відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду в медичному закладі та разом із працівниками поліції направився до нього. Разом із тим, як зазначив захисник, працівниками поліції, всупереч вимогам законодавства, було складено протокол про адміністративне правопорушення за фактом відмови від проходження огляду, тоді як сам факт відмови, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.
У зв`язку з цим захисник вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступних висновків.
В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Як зазначено в ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.
При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), відтак адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.
Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У п. 1.9 ПДР становлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно положень п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
Відтак, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок) та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція).
Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення Особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 3-5 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу.
Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026 визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Водночас відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Тобто, огляд особи на стан наркотичного сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, відбувається виключно у медичному закладі, а не поліцейським на місці зупинки.
Порядок огляду водія на стан наркотичного сп`яніння врегульований розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року.
Згідно п.п.3-4 розділу ІІІ цієї Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15 розділу ІІІ Інструкції).
Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду надано такі докази: 
протокол серії ЕПР 1 № 557609 від 02.01.2026, у якому викладено фактичні обставини справи. Вказаний протокол не підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; 
копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6451171 від 02.01.2026, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП;
акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 02.01.2026 відповідно до якого огляд проведений у зв`язку із виявленими ознаками: наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло. Водночас у зазначеному акті як результат огляду вказано, що такий огляд не проводився. Підпис ОСОБА_1 у вказаному акті відсутній;
направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня №9» складене 02.01.2026 о 21 год. 10 хв., у якому зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук;
рапорт інспектора СРПП ВП №1 Кам`янського РУП лейтенанта поліції Шовкопляс А.Д.. від 02.01.2026 про виявлення правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП;
DVD-R диск з відео-файлом зафіксованим патрульними за фактом складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У даному випадку при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає доказуванню подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Матеріалами справи підтверджується, що у ОСОБА_1 , який керував автомобілем Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 , інспектором ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області 02.01.2026 було встановлено наявність ознак наркотичного сп`яніння, зокрема: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук.
Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 було направлено до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 9», про що складено відповідний документ 02.01.2026 о 21 год. 10 хв.
Судом досліджено долучений до матеріалів справи носій інформації – DVD-R диск, який містить відеозапис з місця події, здійснений нагрудною відеокамерою працівника поліції.
З оглянутого у судовому засіданні відеозапису встановлено, що саме ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом та 02.01.2026 о 21 год. 07 хв. був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування працівник поліції поцікавився у водія щодо можливого вживання ним наркотичних засобів або інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції (21:16:32), на що останній відповів, що таких засобів не вживав.
Після цього інспектор провів огляд та повідомив ОСОБА_1 про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, та запропонував пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я. Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд (21:17:00).
Надалі з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 разом із працівниками поліції перебуває у службовому автомобілі та прямує до медичного закладу. Водночас під час руху до закладу охорони здоров`я працівником поліції було припинено відеофіксацію події (21:19:51).
Інших відеозаписів, які б відображали подальший перебіг подій, зокрема обставини прибуття до медичного закладу, проходження огляду чи відмови від його проходження, на наданому суду носії інформації не міститься.
Суд зазначає, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису прямо передбачено, зокрема, положеннями ст. 266 КУпАП, та є важливою гарантією забезпечення прозорості, об`єктивності та належної фіксації дій працівників поліції під час виконання ними службових повноважень.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка повинна здійснюватися безперервно до її завершення, за винятком випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Разом із тим, як встановлено судом під час дослідження відеозаписів, долучених до матеріалів справи, відеофіксація події здійснювалася лише частково та була припинена 02.01.2026 о 21:19:51, тобто до завершення фіксації обставин, пов`язаних із проходженням ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, у тому числі щодо встановлення факту його відмови від проходження такого огляду.
Відтак поліцейським не забезпечено безперервності відеофіксації події, чим порушено вимоги ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» та відповідних положень Інструкції.
За таких обставин досліджені судом відеозаписи не містять фіксації обставин, які інкримінуються ОСОБА_1 , зокрема відсутній запис, який би підтверджував факт відмови останнього від проходження у встановленому порядку огляду в медичному закладі з метою визначення стану наркотичного чи іншого сп`яніння.
Також на відеозаписах відсутня фіксація складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Щодо долученого до матеріалів справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, суд зазначає, що відеофіксація складання зазначеного акту під час події відсутня. Крім того, в акті додатково зазначено ознаку - тремтіння рук, водночас з оглянутого у судовому засіданні відеозапису не встановлено, що поліцейським було зафіксовано або об`єктивно виявлено зазначену ознаку. Також відеозапис не містить фіксації обставин, пов`язаних із складанням вказаного акту, у тому числі відсутні дані щодо дій поліцейського під час його оформлення.
Також суд не може залишити поза увагою обставини, пов`язані зі складанням направлення на огляд до медичного закладу. Зокрема, відповідно до матеріалів справи направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів складено начальником СРПП капітаном поліції ОСОБА_2 02.01.2026 о 21 год. 10 хв.
Водночас, як встановлено судом з оглянутого відеозапису, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 02.01.2026 о 21 год. 07 хв., при цьому про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння останнього було повідомлено лише о 21 год. 17 хв.
Таким чином, направлення на медичний огляд складено раніше, ніж працівником поліції було повідомлено особі про виявлені ознаки сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд. Водночас, оглянутий у судовому засіданні відеозапис не містить даних, які б свідчили про складання направлення на медичний огляд.
Зазначені обставини свідчать про те, що огляд ОСОБА_1 проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції.
Суд зазначає, що уповноважена особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, зобов`язана неухильно дотримуватися визначеної законом процедури фіксації та оформлення відповідних обставин, оскільки саме від цього залежить можливість встановлення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Водночас суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним доказом у даній справі, у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.
Разом із цим, уповноваженою особою на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до скерованих до суду матеріалів також долучено рапорт інспектора СРПП ВП №1 Кам`янського РУП лейтенанта поліції Шовкопляс А.Д. від 02.01.2026, у якому зокрема зазначено, що ОСОБА_1 було повідомлено про обов`язок як водія транспортного засобу прослідувати до найближчого медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, однак останній від цього відмовився. У рапорті також зазначено, що ОСОБА_1 було роз`яснено відповідальність за відмову від проходження огляду, проте він свого рішення не змінив, у зв`язку з чим складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 557609 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсторонено водія від керування транспортним засобом.
Водночас суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 28 травня 2020 року у справі № 524/4668/17 та від 15 квітня 2020 року у справі № 489/4827/16-а, рапорт працівника поліції сам по собі не може вважатися належним та достатнім доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки має службовий характер та складений особою, яка є представником суб`єкта владних повноважень.
Крім того, відомості, викладені у зазначеному рапорті, не узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами у справі, зокрема з відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, яким не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки встановлено його згоду на проходження такого огляду.
Відтак, враховуючи заявлене клопотання сторони захисту, встановлені судом обставини справи та досліджені докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що унеможливлює встановлення наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що використання доказів, які не дозволяють належним чином перевірити їх зміст та достовірність, порушує принцип справедливого судового розгляду, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зокрема рішення у справах «Бочаров проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України»). За відсутності чіткої, безперервної та зрозумілої фіксації процесуальних дій сумніви щодо доведеності вини особи не можуть тлумачитися проти неї.
Наведені факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом. Таким чином викликають певних сумнівів дії працівників поліції під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер.
Інших доказів, працівниками поліції, для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Суд також враховує, що відповідно до практики Європейський суд з прав людини, зокрема у рішеннях «Lutz v. Germany», «Schmautzer v. Austria», «Malige v. France», «Ozturk v. Germany», принцип презумпції невинуватості, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поширюється і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, з огляду на характер правопорушення та суворість можливих санкцій.
Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у п. 43 рішення у справі «Кобець проти України» (з посиланням на рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), доказування має ґрунтуватися на сукупності достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою доказів або неспростовних презумпцій. За відсутності таких не можна вважати, що вину особи доведено поза розумним сумнівом.
Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин суд вважає, що надані у справі докази не утворюють такої сукупності доказів, яка б відповідала стандарту доказування «поза розумним сумнівом», що відповідно до практики Європейського суду з прав людини має ґрунтуватися на достатньо переконливих, чітких та узгоджених між собою доказах або неспростовних презумпціях.
Такий підхід узгоджується також з практикою Європейський суд з прав людини, зокрема, викладеною у рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.07.2011 року, відповідно до якої доведеність вини має ґрунтуватися на сукупності достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів або неспростовних презумпцій.
Водночас, як зазначено у рішенні у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не допускає наявності невирішених сумнівів щодо вини особи.
Оскільки у даній справі такі сумніви залишаються, вони не можуть бути усунуті під час судового розгляду та підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, суд дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Водночас ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП відсутні підстави для стягнення судового збору.
Керуючись ст.ст. 7, 9, ч. 1 ст. 130, ст. 245, п. 1 ст. 247 , ст. ст. 251, 252, 266, 276-285, 294, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Кам`янського протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя    Наталія ЛЕВИЦЬКА