Справа № 486/1176/26
Провадження № 2/486/1422/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року     м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Далматової Г.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача Єрмоленко А.В.,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2026 року ОСОБА_1 , яка діє через свого представника ОСОБА_3 , через підсистему «Електронний суд» звернулась з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 25000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою повноліття.
Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем з 27 вересня 2013 року перебували у шлюбі, який згідно рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 вересня 2025 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем. Після розірвання шлюбу, між сторонами була домовленість, що відповідач добровільно буде надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання доньки, але з березня 2026 року відповідач надавати таку допомогу припинив, з зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду. Відповідач є приватним підприємцем, оцінювачем і експертом з оцінки майна, має достатньо високий заробіток, його заробіток складає не менше 100000 гривень на місяць, що дозволяє йому регулярно змінювати автомобілі та купувати нерухомість.
Ухвалою суду від 02 червня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі. 
24 червня 2026 року відповідач, який діє через свого представника ОСОБА_5 , через підсистему «Електронний суд», надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно із Сімейним кодексом України, аліменти - це власність дитини. Їхня мета - покриття базових потреб у харчуванні, одязі, навчанні та лікуванні. Кошти мають використовуватися виключно в інтересах дитини. Той з батьків, хто отримує аліменти, витрачає їх виключно на дитину. Щороку в Державному бюджеті встановлюється сума мінімального розміру аліментів на дитину, що в 2026 році становить на дитину від 6 до 18 років - 3 512 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сімейним кодексом передбачено принцип рівності прав та обов?язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов?язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Зазначає, що відповідачу 09 липня 2025 року була встановлена інвалідність та наразі задля підтримання своєї життєдіяльності відповідач потребує постійного лікування, на що необхідні кошти. Повідомляє, що на утриманні відповідача знаходяться його батьки, які є пенсіонерами за віком. Також батько відповідача має онкологічне захворювання та потребує постійних обстежень та лікування, на що також потрібні кошти. Позивач в позовній заяві жодним чином не обґрунтувала суму бажаних аліментів, не надала жодного доказу того, що взагалі несе будь-які витрати на дитину. Відповідач в свою чергу як надавав матеріальну допомоги доньці, так і продовжує це робити, перераховуючи на картковий рахунок дитини грошові кошти (копія виписки додається). Тому, твердження позивача про те, що відповідач не надає матеріальної допомоги дитині не відповідає дійсності. Отже, позивачем не доведена необхідність сплати аліментів у розмірі 25000 грн. Відповідач позовні вимоги визнає частково у розмірі 10000 грн. Просить суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 10000 грн щомісячно, та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу.
До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано.
Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що, сторони з 27 вересня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с. 15/, який було розірвано рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 вересня 2025 року у справі №486/1597/25 /а.с. 136/.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 14/.
Дитина проживає разом зі своєю матір`ю.
Статтею 51 Конституції України, частиною другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Статтею 27 частинами 1 та 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
В частині 1 ст. 3 Конвенції, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За приписами ч. 3 ст. 181 СК України та ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені у частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (пункт 55 постанови Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 672/186/24).
Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, наведені у статті 182 СК України.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною другою цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2026 року на дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 грн.
Станом на 2026 рік мінімальний гарантований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років становить 1756,00 грн (50% від 3512,00 грн), а мінімальний рекомендований розмір 3512 грн.
Конструкція «необхідний і достатній розмір аліментів» охоплює не лише фізичне утримання, а й забезпечення соціального та інтелектуального розвитку дитини, виходячи з рівня життя, який вона мала б за спільного проживання батьків (постанова Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року у справі №686/28590/23).
Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 25000 грн щомісячно.
Заявлена позивачем загальна сума аліментів у розмірі 25000 грн на місяць не підтверджується жодними належними доказами. Позивач не надала суду орієнтовного розрахунку фактичних витрат на базові потреби дитини, обмежившись лише зазначенням бажаної суми. ОСОБА_1 не довела, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє сплачувати аліменти у заявленому розмірі, і суд не встановив такі обставини.
Позивач у позовній заяві обґрунтовує майновий стан відповідача тим, що він є приватним підприємцем, оцінювачем і експертом з оцінки майна, має достатньо високий заробіток, його заробіток складає не менше 100000 гривень на місяць, що дозволяє йому регулярно змінювати автомобілі та купувати нерухомість.
На підтвердження цих обставин позивач надала суду звіт про незалежну оцінку майна, власником якого є ОСОБА_2 , а саме автомобіля BYD Song Plus, 2023 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , згідно з яким ринкова вартість даного автомобіля становить 1054660 грн /а.с. 4-11/.
Також, надала копію листа Територіального сервісного центру МВС №4842 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях №31/30/4842-5863-2026 від 06 травня 2026 року, який був наданий на виконання ухвали у справі № 486/218/26. В даному листі зазначена інформація стосовно транспортних засобів, зареєстрованих ОСОБА_2 у період з 27 вересня 2013 року по 30 вересня 2025 року: 23 квітня 2021 року, зареєстровано автомобіль марки TOYOTA RAV4, 2018 року виписку, VIN № НОМЕР_2 , видано номерні знаки НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 від 08 травня 2021 року) в ТСЦ 4842, 12 травня 2022 року вищезазначений Т3 перереєстрований на нового власника; 09 листопада 2021 року, зареєстровано автомобіль марки NISSAN ROGUE, 2017 року випуску, VIN № НОМЕР_6 , видано номерні знаки НОМЕР_7 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8 в ТСЦ 4842, 09 березня 2023 року вищезазначений ТЗ перереєстрований на нового власника; 10 березня 2023 року, зареєстровано автомобіль марки BYD SONG EV PLUS, 2022 року виписку, VIN № НОМЕР_9 , видано номерні знаки НОМЕР_10 та свідоцтво про реєстрацію Т3 серії НОМЕР_11 в ТСЦ 4842, 31 березня 2026 року вищезазначений Т3 перереєстрований на нового власника /а.с. 12/.
Інших доказів майнового стану відповідача, позивачем не надано. Клопотань про витребування доказів позивачем та її представником не заявлено.
Відповідач скористався своїм правом подати відзив та надав докази того, що з 09 липня 2025 року йому була встановлена третя група інвалідності, дата повторного оцінювання - 01 серпня 2026 року /а.с. 29-30/.
З наданої відповідачем виписки АТ «Універсал Банк» від 12 червня 2026 року по картці НОМЕР_12 за період з 01 січня 2026 року по 12 червня 2026 року, що належить ОСОБА_2 , вбачається, що останній здійснював переказ коштів на картку НОМЕР_13 на загальну суму 28360 грн. Разом з тим доказів, кому саме здійснювався переказ коштів, суду не надано. У описі зазначено « ОСОБА_7 » /а.с. 34-35/.
Як стверджує відповідач, він надавав матеріальну допомогу доньці, перераховуючи на картковий рахунок дитини грошові кошти, про що надав виписку.
Також у відзиві зазначено, що на утриманні відповідача перебувають його батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є пенсіонерами за віком /а.с. 31, 32, 33/. Його батько має онкологічне захворювання та потребує постійних обстежень та лікування.
Однак належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження зазначених обставин, а саме, що їхня пенсія чи інші доходи є меншими за прожитковий мінімум, або вони потребують дорогого лікування, а тому перебувають на його утриманні, відповідач до відзиву не долучив.
Крім того, ані позивачем, ані відповідачем не надані докази, що підтверджують розмір їх доходів. Відповідні клопотання сторони не заявляли.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності, відсутності доказів реального розміру доходу відповідача та фінансової спроможності надавати дитині допомогу у розмірі, заявленому позивачем, а саме 25000 грн на дитину щомісячно, позивачем не надано доказів на підтвердження щомісячних витрат на дитину у розмірі 25000 грн, часткове визнання відповідачем позовних вимог у розмірі 10000 грн, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 13000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду 29 травня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.
Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць.
Згідно вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
В позовній заяві зазначено, що попередній розрахунок понесених витрат на правову допомогу становить 15000 грн.
Представник відповідача у відзиві зазначила, що розрахунок та деталізація витрат на професійну правничу допомогу буде надана відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 
Станом на день розгляду справи, сторонами докази понесених судових витрат до суду не надавались. 
Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір 1331,20 грн на користь держави підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 13000 (тринадцять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 29 травня 2026 року і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок судового збору.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 .
Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_15 .

Суддя        Г. А. Далматова