Справа № 335/2856/26  2/335/2110/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Корсунової Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 поданою через представника-адвоката Працевитого Геннадія Олександровича до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний виконавець Запорізького виконавчого округу Коцинян Меружан Оганесович, ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, стягнення безпідставно набутих коштів,-
ВСТАНОВИВ:
19.03.2026 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом поданим через представника- адвоката Працевитого Г.О. до АТ «Сенс Банк» треті особи: приватний виконавець Запорізького виконавчого округу Коцинян М.О., ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, стягнення безпідставно набутих коштів. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.09.2007 між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» (Кредитор) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено Договір кредиту №322-26п-07к, за умовами якого, Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25 000,00 доларів США зі сплатою 13,5 відсотків річних з визначеним у Договорі порядком їх погашення.
На виконання п. 1.3. Договору кредиту №322-26п-07к, з метою забезпечення виконання зобов`язань, 12.09.2007 між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №322-26п-07п, за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язалася в повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007.
В лютому 2015 у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 , ОСОБА_1 умов, встановлених Договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007 та додаткових до нього угод, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду міста Запоріжжя із позовною заявою про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором.
09.06.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено заочне рішення по справі №335/1262/15-ц, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» борг за кредитом у розмірі 24206,45 доларів США, борг за відсотками у розмірі 18467,53 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1272,85 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3316,59 доларів США, а всього 47267, 42 доларів США.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3654,00 грн.
На виконання заочного рішення Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 у справі №335/1262/15-ц, 13.10.2015 було видано виконавчий лист щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» боргу за кредитом у розмірі 24 206,45 доларів США, боргу за відсотками у розмірі 18 467,53 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 272,85 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3 316,59 доларів США, а всього 47 263,42 доларів США та судового збору у розмірі 3 654,00 гривень.
03.10.2024 ухвалою Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя у справі №335/1262/15-ц (пр. №6/335/451/2024) постановлено замінити сторону стягувача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019) у виконавчих листах, виданих 13.10.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у справі № 335/1262/15-ц щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу за кредитом у розмірі 24 206,45 доларів США, боргу за відсотками у розмірі 18 467,53 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 272,85 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3 316,59 доларів США, а всього 47 263,42 доларів США та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 654,00 грн., на правонаступника Акціонерного товариства «Сенс Банк» (МФО 300346, ЄДРПОУ 23494714, IBAN: НОМЕР_1 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100).
16.10.2024 АТ «Сенс Банк» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна Меружана Оганесовича із заявою про відкриття виконавчого провадження за вих. № 47594-56.2/2024.
25.10.2024, на підставі вказаного вище виконавчого листа і заяви Банку про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном Меружаном Оганесовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №76389862, ідентифікатор доступу: 9А5В31Д3Г15Д).
26.02.2025 ОСОБА_1 було подано до Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя заяву про перегляд заочного рішення Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 у справі №335/1262/15-ц.
12.03.2025 ухвалою Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя вказану вище заяву ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 по справі 335/1262/15-ц скасовано та призначено справу до нового розгляду по суті.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи викладене, 15.05.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном Меружаном Оганесовичем, на підставі заяви ОСОБА_1 , було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження №76389862.
В подальшому за результатами нового розгляду справи, 12.09.2025 рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя по справі №335/1262/15-ц в задоволенні позовних вимог за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк») про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 – відмовлено.
26.11.2025 постановою Запорізького апеляційного суду по справі 335/1262/15-ц рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 12.09.2025 залишено без змін.
Разом з тим, як зазначалося вище, на підставі виконавчого листа №335/1262/15-ц, виданого 13.10.2015 Вознесенівським (Орджонікідзевським) районним судом м. Запоріжжя у справі №335/1262/15-ц, 25.10.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном М.О. було відкрито виконавче провадження №76389862. 
За період виконання вищевказаного виконавчого провадження №76389862 з рахунків ОСОБА_1 , здійснювались відрахування в рахунок погашення заборгованості за вказаним виконавчим провадженням на користь Акціонерне товариство «Сенс Банк» (правонаступника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»).
27.02.2026 представником позивача - адвокатом Працевитим Г.О., було направлено адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна Меружана Оганесовича з метою отримання точної та достовірної інформації щодо суми стягнених коштів в межах вказаного виконавчого провадження №76389862.
03.03.2026 представником позивача було отримано лист приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна Меружана Оганесовича за вих. №59535/01-29, яким було повідомлено, що в межах виконавчого провадження №76389862 з боржника ОСОБА_1 було стягнуто 25187,59 грн., які було розподілено огоаступним чином: 22043,73 грн. на користь стягувача – Акціонерне товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714); 2204,36 грн. – основна винагорода приватного виконавця; 939,50 грн. – витрати виконавчого провадження.
Отже, враховуючи, що за результатами розгляду цивільної справи №335/1262/15-ц судами першої та апеляційної інстанції встановлено наявність підстав для припинення поруки ОСОБА_1 , а отже відсутність в останньої статусу боржника та обов`язку щодо виконання зобов`язань за Договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007, стягнуті з ОСОБА_1 кошти загальною сумою 22043,73 грн., які були перераховані стягувачу - АТ «Сенс Банку», є такими, що набуті без достатньої правової підстави, а отже підлягають поверненню позивачу. 
Прохали стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (ЄДРПОУ 23494714) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 22043,73 грн. (двадцять дві тисячі сорок три гривні та сімдесят три копійки) та судові витрати.
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
23 квітня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог та просить у задоволенні позову відмовити з огляду на таке. Відповідач визнає, що дійсно 09.06.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено заочне рішення по справі №335/1262/15-ц, яким позовні вимоги було задоволені в повному обсязі. 12.03.2025 ухвалою Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 по справі 335/1262/15-ц скасовано. Надалі, рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2025 позов задоволено частково, в задоволенні позовних вимог за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк») про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 – відмовлено. 26.11.2025 постановою Запорізького апеляційного суду по справі №335/1262/15-ц рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 12.09.2025 залишено без змін. Як встановлено матеріалами справи, в момент здійснення перерахування на рахунок стягувача коштів в погашення заборгованості в 2024 року рішення суду від 09.06.2015 не оскаржувалось та було чинним. Таким чином, прохали позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» залишити без задоволення. З приводу заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу представник відповідача зазначив, що зважаючи на складність справи та зміст позовної заяви, то її розмір є завищеним, недоведеним жодними доказами, та таким що дійсно не відповідає складності справи, а тому не підлягає задоволенню, або підлягає зменшенню.
Позивач та його представник, будучі належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, разом з тим, у позовній заяві представник позивача зазначив, що просить розгляд справи провести за відсутності сторони позивача. В своїй заяві від 01.05.2026 представник позивача просив розгляд справи провести за його відсутності та позивача.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення проведення судового засідання не надходило, у відзиві на позовну заяву зазначив, що просить судове засідання провести без участі представника банку, у задоволенні позовних вимог відмовити.
Третя особа приватний виконавець Запорізького виконавчого округу Коцинян Меружан Оганесович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення проведення судового засідання не надходило.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення проведення судового засідання не надходило. 
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, 12.09.2007 між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» (Кредитор) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено Договір кредиту №322-26п-07к, за умовами якого, Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25 000,00 доларів США зі сплатою 13,5 відсотків річних з визначеним у Договорі порядком їх погашення.
На виконання п. 1.3. Договору кредиту №322-26п-07к, з метою забезпечення виконання зобов`язань, 12.09.2007 між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №322-26п-07п, за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язалася в повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007.
В лютому 2015 у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 , ОСОБА_1 умов, встановлених Договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007 та додаткових до нього угод, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором.
09.06.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено заочне рішення по справі №335/1262/15-ц, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовільнити в повному обсязі.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» борг за кредитом у розмірі 24206,45 доларів США, борг за відсотками у розмірі 18467,53 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1272,85 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3316,59 доларів США, а всього 47267, 42 доларів США.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3654,00 грн.
На виконання заочного рішення Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 у справі №335/1262/15-ц, 13.10.2015 було видано виконавчий лист щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» боргу за кредитом у розмірі 24 206,45 доларів США, боргу за відсотками у розмірі 18 467,53 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 272,85 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3 316,59 доларів США, а всього 47 263,42 доларів США та судового збору у розмірі 3 654,00 гривень.
03.10.2024 ухвалою Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя у справі №335/1262/15-ц (пр. №6/335/451/2024) постановлено замінити сторону стягувача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019) у виконавчих листах, виданих 13.10.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у справі № 335/1262/15-ц щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу за кредитом у розмірі 24 206,45 доларів США, боргу за відсотками у розмірі 18 467,53 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 272,85 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3 316,59 доларів США, а всього 47 263,42 доларів США та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 654,00 грн., на правонаступника - Акціонерне товариство «Сенс Банк» (МФО 300346, ЄДРПОУ 23494714, IBAN: UA253003460000037396000000004, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100).
16.10.2024 АТ «Сенс Банк» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна Меружана Оганесовича із заявою про відкриття виконавчого провадження за вих. № 47594-56.2/2024.
25.10.2024 на підставі вказаного вище виконавчого листа і заяви Банку про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном Меружаном Оганесовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №76389862, ідентифікатор доступу: 9А5В31Д3Г15Д).
26.02.2025 ОСОБА_1 було подано до Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду міста Запоріжжя заяву про перегляд заочного рішення Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 у справі №335/1262/15-ц.
12.03.2025 ухвалою Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду міста Запоріжжя вказану вище заяву ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Вознесенівського (Орджонікідзевського) районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 по справі 335/1262/15-ц скасовано та призначено справу до нового розгляду по суті.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи викладене, 15.05.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном Меружаном Оганесовичем, на підставі заяви ОСОБА_1 , було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження №76389862.
В подальшому за результатами нового розгляду справи, 12.09.2025 рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя по справі №335/1262/15-ц в задоволенні позовних вимог за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк») про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 – відмовлено.
26.11.2025 постановою Запорізького апеляційного суду по справі 335/1262/15-ц рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 12.09.2025 залишено без змін.
Разом з тим, як зазначалося вище, на підставі виконавчого листа №335/1262/15-ц, виданого 13.10.2015 Вознесенівським (Орджонікідзевським) районним судом міста Запоріжжя у справі №335/1262/15-ц, 25.10.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном М.О. було відкрито виконавче провадження №76389862. 
За період виконання вищевказаного виконавчого провадження №76389862 з рахунків ОСОБА_1 здійснювались відрахування в рахунок погашення заборгованості за вказаним виконавчим провадженням на користь Акціонерне товариство «Сенс Банк» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».
27.02.2026 представником позивача - адвокатом Працевитим Г.О. було направлено адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна Меружана Оганесовича з метою отримання точної та достовірної інформації щодо суми стягнених коштів в межах вказаного виконавчого провадження №76389862.
03.03.2026 представником позивача було отримано лист приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна Меружана Оганесовича за вих. №59535/01-29, яким було повідомлено, що в межах виконавчого провадження №76389862 з боржника - ОСОБА_1 , було стягнуто 25187,59 грн., які було розподілено наступним чином: 22043,73 грн. на користь стягувача – Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714); 2204,36 грн. – основна винагорода приватного виконавця; 939,50 грн. – витрати виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Положеннями ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено заходи примусового виконання рішень, серед яких, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами, а також звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.
Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.
Щодо безпідставності стягнутих коштів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція).
Зі змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права.
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
Аналіз норм ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі №6-2978цс15 та від 3 червня 2016 року у справі №6-100цс15.
Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.
Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25.10.2017 р. по справі №3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №757/42443/15-ц (провадження №61- 38890св18).
Як це підтверджено в рішенні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 12.09.2025 у справі №335/1262/15-ц, залишеного без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 26.11.2025, зобов`язальні відносини між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» (АТ «Сенс Банк» як його правонаступником) повністю припинилися 10.10.2008, в день підписання Додаткової угоди №2 про внесення змін до Договору кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007, внаслідок збільшення відповідальності ОСОБА_2 за основним зобов`язанням без обов`язкового погодження з поручителем.
З цього моменту договірні зобов`язання перестали існувати, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на момент існування правовідносин), зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності становлять собою підставу для припинення поруки.
Відповідно, всі кошти, стягнуті на користь АТ «Сенс Банк» загальним розміром 22043,73 грн. були сплачені на користь Банку без достатньої правової підстави, що призвело до неправомірного збільшення обсягу майна останнього за рахунок коштів ОСОБА_1 , що становить собою безпідставне збагачення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що спірні правовідносини підпадають під умови застосування положень ст. 1212 ЦК України.
Вказані висновки також підтверджуються сталою судовою практикою.
Зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.04.2021 у справі № 367/5875/14- ц, зроблено наступні висновки з цього питання:
«Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України».
Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, натомість важливий факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212–1214 ЦК України).
Обов`язок набувача повернути безпідставно набуте майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності.
Таким чином, грошові кошти в сумі 22 043,73 грн. стягнуті з ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №76389862 на користь АТ «Сенс Банк» є такими, що сплачені без відповідної правової підстави, а отже підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 в порядку ст. 1212 ЦК України.
Щодо стягнення судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною 3 вказаної статті зазначається, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
24.02.2026 між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.
Пунктом 3.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги визначено, що розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до цього Договору.
Відповідно до п. 1 Додаткового договору до договору про надання правової допомоги від 24.02.2026, адвокату було доручено здійснення представництва та захист інтересів клієнта у справі про повернення безпідставно стягнутих коштів.
Крім того, в п. 1 Додаткового договору визначено орієнтовану вартість послуг: складання і пред`явлення позовної заяви - 6000,00 грн.; участь в 1 (одному) судовому засіданні - 2000 грн.
Пунктом 4.3 додаткового договору визначено, що оплата послуг адвоката здійснюється не пізніше 10 днів після набрання рішенням суду законної сили.
Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони». 
Щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу представник відповідача зазначив у своєму відзиві на позов.
Разом з тим, суд приймає до уваги, що справа не є складною, підготовка позову та супровід справи не потребує надмірних зусиль з боку позивача, визначений ним розмір витрат на правничу допомогу є неспівсірним та таким, який не відповідає вимогам справедливості та розумності. 
Таким чином суд вважає, що понесені витрати на правову допомогу підлягають стягненню в розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 подану через представника-адвоката Працевитого Геннадія Олександровича до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний виконавець Запорізького виконавчого округу Коцинян Меружан Оганесович, ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 100, м. Київ, 03150) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 22 043 (двадцять дві тисячі сорок три) гривні, 73 копійки.
Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 100, м. Київ, 03150) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , суму судових витрат у виді витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, 00 копійок та судовий збір в розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому ст. 272 ЦПК України.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.
Повний текст рішення суду складено 01 червня 2026 року. 

Суддя:     О.О. Романько