справа № 208/14842/25
провадження № 2/208/1374/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 р.   м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського, Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді: Кузнєцової А.С., 
за участю секретаря судового засідання: Вікторовської О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за  за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій представник ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути  з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 475780-КС-001 про надання кредиту від 26.09.2023 року, що становить 61 242,25 грн, у тому числі: - сума прострочених платежів по тілу кредиту - 19 000,00 грн; - сума прострочених платежів по процентах - 39 392,25 грн; - сума прострочених платежів за комісією - 2 850,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що, 26.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 475780-КС-001 про надання кредиту. Договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору сума кредиту складає 16000,00 грн. Сторони погодили, що стандартна процентна ставка є фіксованою: Стандартна - 2 %, Знижена - 1,15958991 процентів за кожен день користування Кредитом.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало Позичальниці грошові кошти в розмірі 16000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котру Позичальницею вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідками про перерахування коштів.
Також, 27.09.2023 року сторони у такому ж порядку уклали Додаткову угоду № 1 до Договору № 475780-КС-001 про надання кредиту в сумі 3 000.00 грн.
ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за Кредитним договором, що призвело до створення у неї станом на 09.10.2025року заборгованості в розмірі 61242,25 грн, яка складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 19 000,00 грн; - суми прострочених платежів по процентах - 39 392,25 грн; - суми прострочених платежів за комісією - 2 850,00 грн.
Позивач зазначає, що заборгованість Відповідачки за Кредитним договором після закінчення строку дії Кредитного договору не змінювалася. Тобто проценти за Кредитним договором після закінчення строку дії Кредитного договору не нараховувалися.
Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалось у відповідності до умов кредитного договору і в межах строку його дії.
Щодо підстав включення комісії за надання кредиту до умов кредитного договору позивач посилається на таке.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
З метою стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області Кузнєцової А.С. справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч.4 ст.19, ст.274 ЦПК України. Цією ж ухвалою було зобов`язано АТ «УніверсалБанк» надати відомості щодо карткового рахунку та надходження на нього коштів.
27.07.2026 р. на адресу суду надійшла відповідь АТ «УніверсалБанк», надана на виконання ухвали від 09.12.2025р.
01.03.2026 р. представник відповідача, адвокат Буденкова Н.В., надала відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що відповідачка кредитний договір не укладала, відповідно і не повинна повертати неіснуючі борги. Свою позицію обґрунтовує наступним.
З тексту позовної заяви слідує, що кредитний договір укладено з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Але вказаний кредитний договір відповідачка не підписувала, про такий кредит дізналась після ознайомлення з матеріалами справи.
Звертає увагу, що матеріали справи не містять доказу підписання відповідачкою кредитного договору в електронній формі. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
Наводить алгоритм укладання договору в електронній формі, викладений у Законі «Про електронну комерцію».
При цьому послалася на висновок Верховного Суду, зроблений в постанові від 29.05.2024 року у справі № 545/1750/21: «...алгоритм дій отримання кредиту через особистий кабінет на вебсайті надавача фін послуг під час застосування одноразового ідентифікатора не вказує на наявність будь-якого доказу того, що саме позичальник будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису чи взагалі отримував його. Окрім того, доволі складно сказати, чи інформаційно-телекомунікаційна система надавача фінпослуг взагалі містить можливість формувати та будь-яким способом передавати такий одноразовий ідентифікатор, при цьому ідентифікуючи отримувача такого ідентифікатора з особою позичальника».
Також представник відповідача посилається на відсутність доказів фактичного надання позичальниці кредитних коштів і вказує, що зобов`язання позичальника з повернення кредиту виникає не з моменту підписання кредитного договору, а з моменту отримання кредитних коштів.
Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Вказує, що позивачем не надано Виписку з банківського рахунку, яка б була належним доказом.
Зазначає, що за відсутності доказів на підтвердження факту передання позичальнику кредитних коштів суд не має правових підстав задовольняти позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості.
Додане до позовної заяви підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, підписане ТОВ «ПРОФІТГІД» не є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за кредитним договором, який складений позивачем, є безпідставним, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, які б дозволили перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику.
Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «БізнесПозика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі
У наданій 05.03.2026 р. відповіді на відзив позивач додатково пояснив:
Щодо укладання кредитного договору та додаткової угоди 
Підкреслює, що відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Послався на постанову Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-1383/2010, в якій підкреслюється, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від22.07.2021р. у справі № 911/2768/20 та від 30.06.2021р. у справі № 910/3140/19.
Послався на статтю 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.
А згідно абзацу шостому статті 7 цього Закону України копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.
Розкриває порядок укладання електронного договору, визначеного у статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
На обгрунтування правомірності підписання договору в електронній формі шляхом одноразового ідентифікатора посилається на низку постанов Верховного Суду.
Щодо перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором та додатковою угодою позивач додає:
ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами зазвичай здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників.
До позовної заяви була додана довідка товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід», яке надає послуги позивачу з переказу коштів на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020 р., про переказ 16000 грн. на рахунок позичальника.
Щодо перерахування відповідачу кредитних коштів за додатковою угодою № 1 до кредитного договору в розмірі 3 000,00 грн., то на підтвердження цієї обставини до позовної заяви була додана довідка, сформована в платіжній системі «ТАС Рау» і яка була надана ТОВ «Бізнес Позика» посередником АТ «ТАСКОМБАНК», який надає послуги на підставі договору № 83 про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 11.11.2020 р.
Номер банківської картки для перерахування кредитних коштів за кредитним договором та додатковою угодою був вказаний позичальником під час укладення кредитного договору та додаткової угоди в його особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця.
Відповідно до п. 10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансований кредит), затвердженого Постановою правління Національного банку України від 03.11.2021 року № 113, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Також зазначив, що Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 року у справі № 671/1832/20 підкреслив, що отримання кредитних коштів за кредитним договором третьою особою (непозичальником) не свідчить про неукладення кредитного договору.
У зв`язку з вищенаведеним позивач не може надати виписку по рахунку позичальника, оскільки ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами зазвичай здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері.
Повідомляє, що сторона позивача просила витребувати від банку виписки по рахунку, який був відкритий для обслуговування вищезазначеної банківської картки, за певний період, оскільки в залежності від особливостей зарахування коштів у кожного банку, перераховані відповідачу кредитні кошти за Кредитним договором могли бути фактично зараховані на банківську картку Позичальника (відкритий для її обслуговування рахунок) не у день їх перерахування, а протягом наступних декількох днів (наприклад у зв`язку з перерахування кредитних коштів за Кредитним договором під кінець робочого дня або зарахування кредитних коштів спочатку на транзитний рахунок Позичальника, а вже потім безпосередньо на той рахунок Позичальника, який був відкритий для обслуговування банківської картки).
Також сторона позивача просила суд витребувати у банку загальну виписку про рух коштів по рахунку (без визначення ідентифікуючих ознак платника), оскільки перерахування кредитних коштів відповідачу здійснювалося відповідним посередником ТОВ «Бізнес Позика» за допомогою відповідної платіжної системи посередника.
На підтвердження у таких випадках тези: «Сам по собі факт відсутності у виписці по рахунку відповідачки даних щодо платника за відповідними надходженнями не може свідчити про недоведеність видачі кредитних коштів» позивач посилається на рішення деяких місцевих судів і постанову Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18.
У додаткових поясненнях, наданих 06.04.2026 р., представником відповідача підкреслюється, що розмір нарахованих процентів є явно завищеним та не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Сторони на виклик до суду не з`явилися.
Позивач ТОВ «Бізнес Позика» про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст.ст.128,130 ЦПК України, представником позивача було надано заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримано.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Представником відповідача - адвокатом Буденковою Н. В. 07.05.2026 р. до суду було надано заяву, в якій зазначено розглядати справу без її та відповідача участі.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку спрощеного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
Обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що на підставі Договору № 475780-КС-00 1 про надання кредиту від 26 вересня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надало ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 16000,0 грн. зі строком погашення протягом 16 тижнів. Дата повернення кредиту 16.01.2024 року (а.с.11-13). 
Договір укладено в електронній формі.
27.09.2023 року сторони у такому ж порядку уклали Додаткову угоду № 1 до Договору № 475780-КС-001 про надання кредиту в сумі 3 000.00 грн. (а.с.15-17)
Пунктом 2.4. договору визначено, що стандартна процентна ставка за кредитом: становить 2,0 % за кожний день.
Знижена процентна ставка за кредитом 1,15958991 % в день.
За надання кредиту сторони узгодили комісійну винагороду у розмірі 2400,0 грн. (п. 2.5. договору).
Порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами регламентується пунктами 3.2.1. та 3.2.3. і передбачає:
У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору.
У разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.
Договором (п. 3.2.3.) визначений графік платежів - кожні два тижня.
ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту та Додатковою угодою виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 19 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних (а.с.20) в особистому кабінеті), що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» про підтвердження перерахування ТОВ «Бізнес Позика» грошових коштів в розмірі 16000,00 грн. (а.с.21) та квитанцією №656093864 від 27.09.2023 р., сформованою в платіжній системі «ТАС Рау», про перерахування ТОВ «Бізнес Позика» грошових коштів в розмірі 3000,00 грн. (а.с.22). Призначення платежу, зазначене при переказі коштів - «перерахування грошових коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 » з посиланням на номер кредитного договору № 475780-КС-00 1.
Факт належності картки № НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 підтверджено відповіддю АТ «УніверсалБанк», наданою на запит суду (а.с.47). 
Факт зарахування на картку № НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 16000,00 грн., дата 26.09.2023 р., час транзакції 10:15:19 год., та грошових коштів в сумі 3000,00 грн., дата 27.09.2023 р., час транзакції 08:36:37 год., підтверджено випискою по рахунку, наданому АТ «УніверсалБанк» (а.с.48-53 на звороті)
Однак, ОСОБА_1 , належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, тому у неї станом на 07.10.2025 року утворилась заборгованість за договором в розмірі 61242,25 грн, яка складається з:
суми прострочених платежів по тілу кредиту - 19 000,00 грн;
суми прострочених платежів по процентах - 39 392,25 грн;
суми прострочених платежів за комісією - 2 850,0 грн.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 475780-КС-001 (а.с.24) слідує, що за період з 26.09.2023 р. по 17.10.2023 р. плата за користування кредитними коштами нараховувалась по ставці 1,16 % за день; з 18.10.2023 р. по 16.01.2024 р. за ставкою 2 % за день, що не суперечить Закону «Про споживче кредитування».
Відповідачка з позовними вимогами не погодилась і зазначила, що ніякого кредитного договору з ТОВ «Бізнес Позика» вона не укладала і ніяких грошей від цього Товариства не отримувала.
Разом з тим, позивачем на підтвердження факту укладання кредитного договору зазначається, що позичальницею під час ініціювання отримання кредитних коштів надані усі її персональні дані: копія паспорту, копія довідки РНОКПП, номер телефона, адресу електронної пошти, номер карткового рахунку тощо.
Також на підтвердження цієї обставини позивач надав:
1)Копію Анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com).
2)Копію Пропозиції (оферти) укласти договір № 475780-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма).
3)Копію Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти договір № 475780-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма).
4)Візуальну форму послідовності дій клієнта ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 , номер телефону НОМЕР_5 , електронна ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та товариства (ТОВ «БІЗПОЗИКА»), щодо укладення електронного договору про надання кредиту 475780-КС-001 від 26.09.2023р. в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті https://my.bizpozyka.com - детально вказуються посекундно дії клієнта та товариства. Зокрема: 
26.09.2023 року 09:28:58 Вхід клієнта в особистий кабінет.
26.09.2023 року 10:14:52 Підписання договору клієнтом одноразовим ідентифікатором UA-1324. 
26.09.2023 року 10:14:43 Підписання договору товариством.
26.09.2023 року 10:14:59 Відправка документів на електронну пошту.
26.09.2023 року 10:15:02 Відображення документів у особистому кабінеті.
З візуальної форми послідовності дій клієнта по договору № 475780-КС-001 від 26.09.2023 р. в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця (а.с.19) вбачається, що 26.09.2023 р. ОСОБА_1 , використовуючи номер телефону НОМЕР_5 , зайшла у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердила номер мобільного телефону, отримала інформацію про обрані умови кредиту, ознайомилася з паспортом споживчого кредиту та підписала його одноразовим ідентифікатором UA-1324. Таким чином, клієнтом прийняті умови оферти шляхом надсилання товариству акцепту та підписання ідентифікатором UA-1324. В особистому кабінеті відповідачки виведено договір для перегляду та скачування
Вирішуючи питання про доведеність або недоведеність позовних вимог, суд виходить з положень статті 89 ЦПК, яка встановлює таке:
1. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Щодо укладання кредитного договору в електронній формі.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони надають протилежні оцінки факту укладання кредитного договору в електронній формі.
Виходячи з положень статті 89 ЦПК, суд розглядає позиції сторін по цьому факту з урахуванням інших доказів і встановлених фактів.
Суд не приймає посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 29.05.2024 року у справі № 545/1750/21, в якій було зазначено, що алгоритм дій отримання кредиту через особистий кабінет на вебсайті надавача фінпослуг під час застосування одноразового ідентифікатора не вказує на наявність будь-якого доказу того, що саме позичальник будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису чи взагалі отримував його.
Суть справи, розглянутій Верховним Судом, полягала у тому, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання кредитного договору нікчемним, а виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
По-перше, у наведеному випадку судами розглядалась вимога про визнання кредитного договору недійсним. У даному ж випадку суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи і збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК). 
Відповідач з позовом про визнання недійсним кредитного договору не звертався, клопотань про надання додаткових доказів на підтвердження своєї позиції не заявляв.
По-друге, наведений висновок з постанови Верховного Суду зроблений на підставі розгляду усіх доказів в їх сукупності. І така оцінка доказів й надала суду підстави для вказаного висновку.
Але з позовом про визнання кредитного договору недійсним відповідач не звертався; не заявляв клопотання про витребування додаткових доказів на спростування відповідності дій учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.
У той же час, позивачем до позовної заяви були додані візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладання Кредитного договору та Додаткової угоди, в яких відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та позичальника щодо укладання Кредитного договору та Додаткової угоди в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ці візуальні форми послідовності дій клієнта та позикодавця щодо укладання кредитного договору та додаткової угоди були посвідчені у встановленому порядку.
Верховний Суд неодноразово підкреслював, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт фінансової установи за допомогою логіну та пароля особистого кабінету кредитний договір між кредитодавцем та позичальником не був би укладений. Такий висновок міститься, зокрема у постановах від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 22.12.2023 р. у справі № 922/3271/23, від 08.02.2024 р. у справі № 904/2865/23.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 р. у справі № 2-1383/2010 зробив висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, щопороджує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися,а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від22.07.2021р. у справі № 911/2768/20 та від 30.06.2021р. у справі № 910/3140/19.
Суд не погоджується з твердженням відповідача, що надані стороною позивача пропозиція, акцепт, кредитний договір та додаткова угода, як документи в форматі pdf, є неналежними доказами через можливість стороннього впливу та не несуть безсумнівну правдивість викладених в них даних. Вказане твердження, з огляду на змагальність цивільного процесу, підлягає доведенню належними доказами, які має надавати сторона відповідача. Проте, матеріали цієї справи доказів щодо недостовірності наданих стороною позивача документів на підтвердження виникнення між сторонами кредитних зобов`язань, а також можливості стороннього втручання та редагування їх змісту не містять.
Відповідачка, заперечуючи факт укладення кредитного договору з огляду на отримання нею коштів та укладення в подальшому додаткової угоди,застосовує концепцію «негативного доказу» (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13), оскільки належних доказів щодо зазначених тверджень ОСОБА_1 не надано. Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Отже, сторона відповідача, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення. 
Щодо перерахування грошових коштів позичальнику
Суд вважає хибною позицію сторони відповідача, що за відсутності доказів на підтвердження факту передання позичальнику кредитних коштів суд не має правових підстав задовольняти позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості. 
Оцінюючи твердження представника відповідача про відсутність доказів на підтвердження факту передання позичальнику кредитних коштів, а тому відсутність правових підстав задовольняти позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості, суд виходить з того, що статтею 81 ЦПК на відповідача також покладається обов`язок надання доказів обставинам, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог. І він міг би надати довідку банку, який емітував його картку № НОМЕР_1 , про не надходження кредитних коштів або про спростування її належності саме відповідачу.
Відповідно до п. 10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансований кредит), затвердженого Постановою правління Національного банку України від 03.11.2021 № 113, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Суд враховує, що ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами зазвичай здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників.
До позовної заяви була додана довідка товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід», яке надає послуги позивачу з переказу коштів на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020 р., про переказ 16000 грн. на рахунок позичальника.
Щодо перерахування відповідачу кредитних коштів за додатковою угодою № 1 до кредитного договору в розмірі 3 000,00 грн., то на підтвердження цієї обставини до позовної заяви була додана довідка, сформована в платіжній системі «ТАС Рау» і яка була надана ТОВ «Бізнес Позика» посередником АТ «ТАСКОМБАНК», який надає послуги на підставі договору № 83 про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 11.11.2020 р.
Номер банківської картки для перерахування кредитних коштів за кредитним договором та додатковою угодою був вказаний позичальником під час укладення кредитного договору та додаткової угоди в його особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця.
Факт зарахування даних сум на рахунок відповідача та належність банківської картки саме цій особі, підтверджено відповіддю АТ «УніверсалБанк», наданою на запит суду.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості процентів за користування кредитними коштами суд виходить з таких положень кредитного договору від 26.09.2023 р.№ 475780-КС-001.
Згідно з п. 3.2. кредитного договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються заставкою, вказаною у п. 2.4 договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче.
Згідно з п. 3.2.1. кредитного договору, у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору.
Згідно з п. 3.2.2. кредитного договору, сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів,що наведений в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору, внаслідок чого виникає прострочка по кредиту і строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу,передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.
Відповідно до п. 3.2.3. Кредитного договору, сторони на момент укладення Договору встановили орієнтований графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка.
Таким чином, нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснено у відповідності до умов укладеного між сторонами кредитного договору і не суперечить діючому законодавству.
Суд не приймає доводи відповідача, викладені у додаткових поясненнях у справі, оскільки вони фактично є аргументами, якими позичальник повинна була керуватися при укладанні кредитного договору або у позовній заяві про визнання такого договору недійсним.
Отже, врахувавши вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. 
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525,526, 530, 536 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258, 260, 265, 268, 273, 280, 283 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ: 41084239:
заборгованість за Договором № 475780-КС-001 про надання кредиту від 26.09.2023 року, що становить 61 242 (шістдесят одна тисяча двісті сорок дві) гривні 25 копійок; 
- сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дата складення повного судового рішення - 07.05.2026 року. 
Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», адреса Україна, 01133, місто Київ, б-р .Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ЄДРПОУ 41084239;
Представник позивача: Басалига Діана Михайлівна, адреса 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411; РНОКПП НОМЕР_6 ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_1 ;
Представник відповідача: Буденкова Наталія Вікторівна, адреса, АДРЕСА_2 .

Суддя  А.С. Кузнєцова