ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2026 Справа № 914/431/24 

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД ЕЛЕКТРО ГРУП» (82613, Львівська область, Сколівський район, смт Верхнє Синьовидне, вул.Зарічна, 2; ідент.код 40172601)
до Відповідача: Фізичної особи-підприємця Панчук Ольги Дмитрівни ( АДРЕСА_1 ; ідент.код НОМЕР_1 ), -
Третя особа-1 (на стороні Позивача), що не заявляє самостійних вимог стосовно предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» (79052, м.Львів, вул.Рудненська, буд.14А/1; ідент.код 41221900), 
Третя особа-2 (на стороні Відповідача), що не заявляє самостійних вимог стосовно предмету спору: Львівська міська рада (79000, м.Львів, площа Ринок, 1; ідент.код 04055896),
Третя особа-3 (на стороні Відповідача), що не заявляє самостійних вимог стосовно предмету спору: Приватне акціонерне товариство «Торговий центр «А» (81030, Львівська область, Яворівський район, с.Чернилява, вул.Польова, 1; ідент.код 32477464), 
Третя особа-4 (на стороні Відповідача), що не заявляє самостійних вимог стосовно предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобудінвест ЛВ» (81200, Львівський район, Львівська область, м.Перемишляни, вул.Міжгірська, 8В; ідент.код 35749016), -
про: визнання недійсним Договору оренди приміщень №1 від 04.01.2021; стягнення сплаченої орендної плати у подвійному розмірі у загальній сумі 292464,00грн; визнання відсутнім у Відповідача права вимоги щодо сплати орендних платежів за період з березня місяця до 20 липня 2022 року; визнання відсутнім у Відповідача права вимоги щодо сплати неустойки (за прострочення повернення об`єкту оренди); визнання відсутнім у Відповідача права вимоги щодо сплати пені (за прострочення оплати); визнання відсутнім у Відповідача права вимоги щодо сплати неустойки (за прострочення оплати); визнання відсутнім у Відповідача права вимоги щодо сплати трьох процентів річних (за прострочення оплати).

Суддя: Стороженко О.Ф.
Секретар: Жовток Х.І.

Представники:
Позивача: Сутковий А.М. – Ордер АН №1202053 від 02.06.2022;
Відповідача: Крюкова Н.Т. – Ордер ВС №1267807 від 13.03.2024;
Третьої особи-1: не прибув;
Третьої особи-2: не прибув;
Третьої особи-3: не прибув;
Третьої особи-4: не прибув.

Процесуальні дії вчинено Cудом у приміщенні Господарського суду Львівської області: зал судового засідання №11.

Виходячи з обставин, зазначених у частині третій ст. 238 ГПК України, -

Суд встановив:

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД ЕЛЕКТРО ГРУП» подано Позовну заяву до Фізичної особи-підприємця Панчук Ольги Дмитрівни з вимогами:
-визнати недійсним Договір №1 від 04.01.2021 стосовно оренди нежитлового приміщення (загальною площею 50м2), розташованого у нежитловій будівлі за адресою: м.Львів, вул.Залізнична, 7В’-1;
-стягнути сплачену орендну плату у подвійному розмірі у загальній сумі 292464,00грн; 
-визнати відсутнім у Відповідача право вимоги щодо сплати орендних платежів за період з березня місяця до 20 липня 2022 року; 
-визнати відсутнім у Відповідача право вимоги щодо сплати неустойки (за прострочення повернення об`єкта оренди); 
-визнати відсутнім у Відповідача право вимоги щодо сплати пені (за прострочення оплати);
-визнати відсутнім у Відповідача право вимоги щодо сплати неустойки (за прострочення оплати);
-визнати відсутнім у Відповідача право вимоги щодо сплати трьох процентів річних (за прострочення оплати).
Також Позивачем подано кілька Додаткових пояснень.

Позивачем підставами позову зазначено, зокрема, такі обставини:
-Сторонами було укладено Договір №1 від 04.01.2021 стосовно оренди (Позивачем) нежитлового приміщення загальною площею 50м.кв, розташованого за адресою: м.Львів, вул.Залізнична, 7В’-1;
-за Актом приймання-передавання від 09.01.2021 (Додаток №1 до Договору), Відповідач (Орендодавець) передав Позивачу в користування нежитлове приміщення (без зазначення площі) за адресою: вул.Залізнична, 7;
-згідно з умовами п.1.2, 1.3 Договору, розмір щомісячної орендної плати складав суму, еквівалентну 300дол США;
-Позивач, упродовж лютого місяця 2021 року – жовтня місяця 2022 року, сплатив орендні платежі в загальній сумі 146232,00грн;
-Відповідач (Орендодавець) подав позов у Суд з вимогами про стягнення з Позивача (Орендаря): боргу (за період: 01.03.-20.07.2022), пені за прострочення оплати, трьох процентів річних та неустойки за прострочення повернення об`єкту оренди після дострокового припинення Договору (з ініціативи Орендодавця);
-Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.11.2023 у справі №914/1748/23 вказаний позов Орендодавця задоволено в частині вимог про стягнення боргу, трьох процентів річних та неустойки;
-наявні підстави для визнання Договору оренди недійсним;
-згідно з нормою ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства;
-відповідно до ст.761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі;
-згідно зі ст.760 ЦК України, предметом договору найму може бути виключно річ, визначена індивідуальними ознаками;
-відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, істотною умовою договору оренди є предмет;
-Орендодавець (Відповідач) не надав доказу для підтвердження права власності на об`єкт оренди;
-у Договорі не зазначено ідентифікаційних даних щодо об`єкту оренди (які саме приміщення, поверх);
-у Державному реєстрі речових прав відсутня інформація про нежитлове приміщення (площею 50м.кв) за адресою: м.Львів, вул.Залізнична, 7В’-1;
-у Державному реєстрі речових прав зареєстровано право власності Орендодавця (Відповідача) на нежитлову будівлю – трансформаторну (літ. В’-1) загальною площею 363,3кв.м за адресою: м.Львів, вул.Залізнична, 7;
-при цьому, у Реєстрі зазначено про зміну загальної площі трансформаторної зі 123,7м.кв на 363,3м.кв відповідно до Довідки №20 від 30.01.2017 ТзОВ «Перша служба замовника» (згідно з Техпаспортом);
-у вказаній Довідці зазначено, що, за результатами обстеження нежитлової будівлі (під літ. В-1) на вул. Залізнична, 7, загальна площа змінилась зі 123,7м.кв на 363,6м.кв у зв`язку з переобладнанням, переобмірами та перерахунком площ (Техпаспорт станом на 30.01.2017);
-виходячи з даних Техпаспорту, площа приміщень першого поверху збільшилась зі 123,7м.кв до 166,8м.кв, тобто – збільшилась площа забудови, а основна площа нежитлових приміщень (на першому поверсі) складає 121,7м.кв;
-у Реєстрі будівля зазначена під літ. «В’-1», а в Довідці – «В-1» (різні об`єкти);
-Орендодавець (Відповідач) не набув права власності на збільшену площу будівлі і така збільшена площа не набула статусу об`єкта нерухомого майна;
-згідно з Техпаспортом, фактично відбулись: надбудова двох поверхів та збільшення площі забудови;
-відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо законом передбачено прийняття його до експлуатації – з моменту прийняття до експлуатації, а якщо право власності підлягає державній реєстрації – з моменту такої реєстрації;
-нормами ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Постанови КМУ №466 від 13.04.2021 передбачено такий вид будівництва, як реконструкція;
-реконструкція – це перебудова об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (п.3.21 ДБН А.2.2-3:2014);
-нормою ст.31 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено обов`язковість розроблення проектної документації на будівництво, а нормою ст.39 - прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;
-відповідно до ч.5 ст.39 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифікату;
-у Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація стосовно прийняття в експлуатацію будівлі на вул.Залізнична, 7;
-якщо об`єкт будівництва не введено в експлуатацію, він не є нерухомістю (Постанова ВС від 25.08.20 у справі №760/21223/17-ц, від 16.02.2021 у справі №914/2070/19);
-зміна Відповідачем площі будівлі і забудови здійснена протиправно (не через введення об`єкта в експлуатацію), що виключає набуття будівлею статусу нерухомого об`єкта і набуття (Відповідачем) права власності на таку будівлю (площею 363,3м.кв);
-відповідно до п.2,5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт (затвердженого Постановою КМУ №466 від 13.04.2011), реконструкція є видом будівельних робіт, які можуть виконуватися лише після отримання документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку, та після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (щодо об`єктів І-ІІІ категорій складності);
-будівля за адресою: м.Львів, вул.Залізнична, 7 розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 4610136300:02:005:0020, яка передана в оренду ПАТ «Торговий центр «А» і на яку у Відповідача відсутнє право користування;
-Відповідач не набув право власності на об`єкт загальною площею 363,3м.кв на вул.Залізнична, 7, тому відповідні відомості до Державного реєстру речових прав внесено помилково;
-на час укладення (04.01.2021) спірного Договору не існувало об`єкта нерухомого майна загальною площею 50 кв.м за адресою: м.Львів, вул.Залізнична, 7 чи вул. Залізнична, 7В’-1, що свідчить про відсутність об`єкта оренди як за кількісними характеристиками (площа), так і за якісними (відсутність об`єкта нерухомого майна через невведення його в експлуатацію);
-Відповідач, за Договором №1 від 04.01.2021, укладеним із ТзОВ «Кавер Енерджі Плюс» (Третя особа-1), передав вказаній Третій особі в оренду нежитлове приміщення площею 250кв.м за тією ж адресою, що і Позивачу (м.Львів, вул.Залізнична, 7В’-1);
-Відповідач, маючи на праві власності об`єкт площею 123,7кв.м, фактично надав 04.01.2021 в оренду об`єкт загальною площею 300кв.м (50+250) двом особам і, відповідно, передав Позивачу «більше прав ніж мав сам»;
-Відповідач фактично передав Позивачу об`єкт, який не є нерухомим майном, оскільки він не введений в експлуатацію, чим піддав небезпеці життя та здоров`я працівників Позивача;
-Відповідач грубо порушив вимоги ст.331 (ч.2), 761 ЦК України, ст.39 (ч.4,5) Закону «Про регулювання містобудівельної діяльності»;
-отже, Відповідач свідомо ввів в оману щодо обставин, які мають суттєве значення: стосовно об`єкта оренди та розміру орендної плати (яка визначена з неправильної площі);
-зазначене свідчить про недійсність Договору відповідно до норм статей 203 (ч.1), 230, 331 (ч.2), 761 ЦК України, ст.39 (ч.4,5) Закону «Про регулювання містобудівної діяльності»;
-крім цього, згідно з нормою ч.1 ст.376 ЦК України, будівля Відповідача вважається самочинним будівництвом, оскільки вона збудована: на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, та без документа, який дає право виконувати будівельні роботи;
-відповідно до норми ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього;
-Відповідач є власником лише будівлі трансформаторної (загальною площею 123,7кв.м), тому, враховуючи цільове призначення, вона не могла передаватись в оренду для розміщення офісу Позивача;
-Відповідач, при укладенні Договору, ствердив про «порядок» з документами;
-Відповідач не виконав вимог законодавства (ст.57 Кодексу цивільного захисту України) щодо попереднього отримання позитивного висновку за результатами оцінки (експертизи) протипожежного стану будівлі;
-21.02.2017 о 10.38.45 державний реєстратор сформував інформацію в Державному реєстрі речових прав про наявність у Відповідача у власності нежитлової будівлі площею 123,7кв.м (на вул.Залізнична, 7), а 21.02.2017 о 10.43.55 сформував Витяг з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю загальною площею 363,3кв.м;
-відповідно до п.45 Постанови КМУ №1127 від 25.12.2015, для державної реєстрації права власності в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна обов`язковим було подання документа, що засвідчує прийняття його до експлуатації;
-згідно з нормою ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене майно виникає: з моменту завершення будівництва; якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації – з моменту прийняття його до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації – з моменту державної реєстрації; 
-Відповідач не мав права передавати в оренду майно, на котре не мав права власності, адже при передачі майна в оренду власник надає орендарю частину своїх правомочностей: право володіння та користування, залишаючи за собою лише право розпорядження;
-Відповідач ввів Позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення, тому, згідно з нормою ч.1 ст.230 ЦК України, наявні підстави для визнання Договору оренди недійсним;
-обман Відповідача проявився у:
· приховуванні документів на об`єкт;
· замовчуванні інформації про невведення об`єкту в експлуатацію;
· замовчуванні інформації про відсутність позитивного висновку за результатами оцінки протипожежного стану будівлі;
· уведенні в цивільний оборот реконструйованого об`єкту нерухомого майна при відсутності права на земельну ділянку та декларації про готовність об`єкту до експлуатації;
-обман має місце, коди сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню договору, або якщо замовчує про їх існування;
-Відповідач отримав кошти за об`єкт оренди, на який у нього відсутнє речове право, при цьому, ставив під загрозу життя і здоров`я працівників Позивача;
-засадою цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України);
-згідно зі ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, визначених актами цивільного законодавства, і при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб;
-недобросовісна поведінка, яка полягає у вчиненні особою дій, які можуть порушити права інших осіб, є формою зловживання правом;
-Позивач здійснив орендні платежів у сумі 146232,00грн, які підлягають поверненню в порядку реституції (ч.2 ст.216 ЦК України);
-крім цього, згідно з нормою ст.230 ЦК України, Відповідач, який застосував обман, зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у подвійному розмірі: у подвійному розмірі сплаченої Позивачем орендної плати, що складає 292464,00грн (146323 х 2);
-відповідно до норми ч.2 ст.20 ГПК України, права захищаються також шляхом визнання відсутнім певного права;
-згідно з нормою ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний Договір не створює юридичних наслідків (крім тих, що пов`язані з його недійсністю);
-враховуючи позов Відповідача (у справі №914/1748/23) про стягнення з Позивача заборгованості за 01.03.-20.07.2022 та неустойки за прострочення повернення об`єкту оренди, наявні підстави для визнання відсутнім у Відповідача права на їх стягнення.

Відповідачем подано Відзив з обґрунтуванням безпідставності позову та Пояснення.
Заперечення Відповідача стосовно позову обґрунтовано, зокрема, такими обставинами:
-право власності Орендодавця на об`єкт оренди підтверджує Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Технічний паспорт на нежитлову будівлю (під літ. «В’-1») на вул. Залізнична, 7;
-особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.41 Конституції України);
-нормою ч.2 ст.328 ЦК України встановлено презумпцію правомірності набуття права власності;
-згідно з нормами статей 182, 334 ЦК України, право власності на нерухому річ підлягає державній реєстрації; право на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня такої реєстрації;
-державна реєстрація речових прав на нерухоме майно – офіційне визнання і підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст.2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»);
-право власності на будівлю по вул.Залізнична, 7 (м.Львів), у якій розташовані орендовані приміщення, належить Відповідачу на законних підставах і не оскаржувалось в установленому порядку;
-Позивач зловживає процесуальними правами, оскільки спочатку виконує умови Договору, а потім – оскаржує їх дійсність (непослідовна і суперечлива поведінка);
-відповідно до висновку Верховного Суду (Постанова від 10.04.2019 у справі №390/34/17), добросовісність (ст.3 ЦК України) – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору;
-Верховний Суд у Постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17 зазначив про заборону суперечливої поведінки (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці);
-дії Позивача, який уклав Договір оренди та виконував його умови (користувався приміщеннями та сплачував оренду плату), а згодом подав позов про визнання Договору недійсним, суперечать його попередній поведінці і є недобросовісними;
-безпідставним є ствердження Позивача, що об`єкт оренди відсутній у правовому полі України;
-згідно із правовстановлюючими документами на об`єкт оренди, у Відповідача на законних підставах знаходиться у власності 363,3кв.м;
-тому, факт передачі Третій особі-1, за Договором оренди, нежитлового приміщення площею 250кв.м та надання Позивачу 50 кв.м (за тією ж адресою) не суперечить вимогам законодавства;
-Позивачем не надано належних та допустимих доказів стосовно проведення Відповідачем реконструкції будівлі та збільшення її площі зі 123,7кв.м на 363,3кв.м;
-питання щодо заборони використання об`єкта нерухомості та порядку введення його до експлуатації належить до компетенції відповідного органу Державного архітектурно-будівельного контролю;
-дотримання умови про цільове використання орендованого майна обов`язкове для державного та комунального майна;
-Договір укладався без обмеження мети використання;
-Сторони визначили у Договорі його істотні умови;
-факт обману має бути доведеним;
-обман – це умисне введення в оману сторони правочину шляхом: повідомлення відомостей, які можуть перешкодити вчиненню правочину; замовчування обставин, що мають істотне значення;
-особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях іншої сторони та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в обман;
-Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що Договір вчинявся ним під впливом обману з боку Відповідача, також Позивачем не доведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для визнання Договору недійсним;
-у Позивача була можливість з`ясувати питання про підстави державної реєстрації права власності Відповідача на будівлю;
-Позивач користувався об`єктом оренди з січня 2021р. до березня 2023р., сплачував оренду плату та ухилявся від повернення об`єкту після припинення дії Договору;
-Позивачем не доведено, що на час укладення Договору він неправильно сприймав та трактував предмет правочину та інші його істотні умови, що вплинуло на його волевиявлення;
-Платіжні доручення про сплату орендних платежів, надані Позивачем, вказують на визнання Орендарем чинності укладеного Договору;
-Верховний Суд (Постанова від 01.07.2015 у справі №3-195гс15) вказав на можливість визнання договору оренди недійсним лише на майбутнє (а не з моменту укладення), оскільки фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює (у разі його недійсності) проведення двосторонньої реституції;
-відповідно до висновку Верховного Суду (Постанова від 11.08.2021 у справі №523/7609/17), наявність підстав для визнання правочину недійсним та порушення суб`єктивного цивільного права особи мають встановлюватися на момент вчинення правочину;
-Відповідач мав право та повноваження на передання належного йому майна в оренду (за оспореним Договором), а Позивач не надав доказів на підтвердження недійсності Договору та незаконності набуття Відповідачем права власності на будівлю, тому позов є безпідставним.

Третьою особою-1 подано Заяву (від 25.09.2024) із зазначенням про обґрунтованість позову.
Третьою особою-2 надано декілька Пояснень (від 30.10.2024, 16.09.2025, 23.09.2025) та Заяву (від 27.11.2025).
Зокрема, Третьою особою-2 зазначено:
-відповідно до витягу з Реєстру речових прав на нерухомість майно (№ 401100158), підставою для першої реєстрації права власності на нежитлову будівлю (літ. В-1) для ВАТ «Львівський завод Автонавантажувач», загальною площею 123,7 кв. м. по вул. Залізничній, 7 у м. Львові, є Свідоцтво про право власності від 15.08.2008, видане Виконкомом Львівської міської ради згідно з Рішенням №829 від 15.08.2008 (номер РПВН 25097333, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 181030846101);
-у подальшому, вказаний об`єкт нерухомого майна відчужено ОСОБА_1 на підставі Акту старшого державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ про проведення прилюдних торгів (Свідоцтво від 15.10.2013 №2784);
-як вбачається з Договорів дарування від 12.04.2016 (№732) та 13.04.2016 (№738), ОСОБА_1 передав, а Панчук О.Д. прийняла у власність по 1/2 частці нежитлової будівлі трансформаторної; загальна площа становила 123,7 кв. м;
-згідно з Реєстром речових прав на нерухомість майно (Витяг № 396319690), підставою для реєстрації права власності на нежитлову будівлю (літ. В-1), загальною площею 363,3 кв. м, є Довідка №20 від 30.01.2017, видана ТзОВ «Перша служба замовника»;
-відповідно до вказаної Довідки, за результатами обстеження нежитлової будівлі (літ. В-1), яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 7, загальна площа зі 123,7 кв. м. змінилася на 363,3 кв. м. у зв`язку з переобладнанням, перерахунками та переобмірами площ;
-згідно з Листом Управління земельних ресурсів №2403-вих-15932 від 09.02.2024, договору оренди землі на вул. Залізничній, 7 між Львівською міською радою та Панчук Ольгою Дмитрівною не зареєстровано;
-як вбачається з офіційного веб-сайту Львівської міської ради (розділу – Документи) містобудівні умови та обмеження для здійснення реконструкції трансформаторної, розташованої за адресою м. Львів, вул. Залізнична, 7, не видавалися;
-відповідно до Листа Управління ДІАМ у Львівській області №2-20927-001 від 09.10.2024, дозвільних документів на початок будівельних робіт за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 181030846101), а також документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію завершеного будівництва об`єкта на вул. Залізнична, 7, не видавалося;
-отже, враховуючи відсутність документів на землекористування для будівництва, дозволу на будівництво та виконання будівельних робіт, а також документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта, така будівля площею 363,3 кв. м (за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 7) є самочинним будівництвом;
-відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, будівля вважається самочинним будівництвом, якщо вона збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу на будівництво чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил;
-будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»);
-за загальним правилом, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України);
-якщо власник земельної ділянки заперечує проти визначення права власності на нерухоме майно за особу, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню (ч. 4 ст. 376 ЦК України);
-за ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлені судом;
-право власності на нову річ, яка виготовлена ??(створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникло з моменту державної реєстрації (ст. 331 ЦК України);
-законодавець визначає, що до інших правових наслідків, крім офіційного визначення і підтвердження Державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухомість майно та їх обтяжень» не призводить;
-державна реєстрація прав власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має;
-таким чином, державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом, як необхідних для виникнення права власності (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13 (пункт 6.31.));
-при цьому, формулювання положень ст. 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлено цією статтею;
-реєстрація прав власності на самочинного будівництва за особою, яка його здійснила, у силу наведених положень законодавства та приписів ч. 2 ст. 376 ЦК України, не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положення частини четвертої цієї статті;
-такий правовий висновок про те, що зміст приписів ст. 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти, викладений Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц, від 15.11.2023 у справі №916/1174/22, та у чисельних постановах Верховного Суду, зокрема, від 01.11.2023 у справі № 910/7987/22;
-враховуючи наведене, керуючись чинним законодавством України, Львівська міська рада вважає позов підставним;
-29.12.2017, на підставі Ухвали Львівської міської ради №1014 від 05.07.2007, між Львівською міською радою та ЗАТ "Торговий центр "А" укладено Договір оренди земельної ділянки площею 4,4599 га (кадастровий номер 4610136300:02:005:0020), який зареєстрований у Львівській міській раді за № 3-3056, а також Договір оренди земельної ділянки площею 0,5650 га (кадастровий номер 4610136300:02:005:0022), який зареєстрований у Львівській міській раді за № 3-31214;
-Ухвалою Львівської міської ради від 29.06.2017 № 2205 ПрАТ "Торговий центр "А" продовжено на 10 років термін оренди земельної ділянки площею 4,5999 га (в тому числі площею 0,0289 га між червоними лініями) на вул. Залізничній, 7 (кадастровий номер 4610136300:02:005:0020), - для будівництва та обслуговування торгово-розважального комплексу та адміністративно-офісних будівель за рахунок земель житлової та громадської забудови;
-11.07.2019 Львівська міська рада прийняла Ухвалу № 5403 «Про надання ПП «Житлобудінвест» у суборенду земельної ділянки на вул Залізничній, 7», якою ПрАТ "Торговий центр "А" погоджено надання у суборенду Підприємству "Житлобудінвест" земельних ділянок на вул. Залізничній, 7, -за рахунок земель житлової та громадської забудови, а також: площею 4,5999 га (кадастровий номер 4610136300:02:005:0020) терміном до 29.06.2027 для будівництва та обслуговування торгово-розважального комплексу та адміністративно-офісних будівель (код КВЦПЗ 02.10 - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури), та площею 0,5650 га у межах червоних ліній (кадастровий номер 4610136300:02:005:0022) терміном до 22.03.2023, - для обслуговування торгово-розважального комплексу (код КВЦПЗ 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі);
-23.07.2019 між ПрАТ "Торговий центр "А" та ПП "Житлобудінвест" укладено Договір суборенди землі;
-згідно з Листом Департаменту архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради №4-39-10013 від 21.08.2025, гр. Панчук О.Д. містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва та вимоги до архітектурно-планувальної частини проєкту на реконструкцію на вул. Залізничній, 7 у м.Львові не надавалися;
-Листом № 5843/03/18-25 від 15.09.2025 Державна інспекція архітектури та містобудування України повідомила про те, що шляхом перевірки відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності та його архівній складовій частині, за параметром пошуку «замовник будівництва: Панчук Ольга Дмитрівна», інформації та документів, що надають право на виконання підготовчих і будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не виявлено;
-відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування», на виконання Наказу Управління державного контролю за використанням та охороною земель, Департаменту природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради від 22.08.2025 № 78, членами створеної комісії 26.08.2025 проведено обстеження земельної ділянки за адресою: м. Львів, вул Залізнична, 7;
-у результаті обстеження встановлено, що громадянин Панчук Микола Миколайович фактично використовує земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 0,0211 га на АДРЕСА_2 для обслуговування нежитлової будівлі;
-земельну ділянку № 2 площею 0,0093 га на АДРЕСА_2 самовільно займає гр. Панчук Микола Миколайович та використовує для обслуговування нежитлової будівлі; доступ до земельної ділянки № 2 обмежений шляхом встановлення металевої огорожі;
-на час проведення обстеження земельних ділянок відсутні відповідні рішення органу місцевого самоврядування про їх надання в користування (оренду) та відсутні вчинені правочини щодо таких земельних ділянок;
-відповідно до топографічного знімання, виконаного ЛКП "Архітектурно-планувальне бюро", частина нежитлової будівлі площею 0,0052 га, яка розташована на земельній ділянці №1, та частина земельної ділянки № НОМЕР_3 площею 0,0012 га знаходяться в межах земельної ділянки кадастровий номер 4610136300:02:005:0020, що перебуває в суборенді ПП "Житлобудінвест" на підставі Договору суборенди землі, укладеного ПРАТ "Торговий центр"А" та ПП "Житлобудінвест" терміном до 29.06.2027.

У судових засіданнях (у яких оголошувались перерви) представники Позивача, Відповідача та Третьої особи-2 надали пояснення стосовно обставин спору.
Крім цього, представники Сторін заявили (усно) Клопотання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення.
Справу, згідно з нормами статей 12, 247 ГПК України, розглянуто за правилами загального позовного провадження (у межах розумного строку).

У ході дослідження обставин справи та поданих доказів, - Суд встановив:

Рішенням №829 від 15.08.2008 Виконавчого комітету Львівської міської ради вирішено оформити Відкритому акціонерному товариству «Львівський завод Автонавантажувач» право приватної власності на нежитлову будівлю (під літ. «В’-1») – трансформаторну загальною площею 123,7кв.м, розташовану на вул.Залізнична, 7, - згідно з Технічним паспортом.
Відповідно до Технічного паспорту (від 2008) на трансформаторну (під літ. «В’ -1»), розташовану на вул.Залізнична, 7 (м.Львів), зазначена цегляна будівля була одноповерховою і її загальна площа складала 123,7кв.м.
Відповідно, площа забудови також складала 123,7кв.м.
За результатами проведення (10.10.2013), на підставі Закону України «Про виконавче провадження», прилюдних торгів, нежитлова будівля трансформаторної площею 123,7кв.м перейшла у власність ОСОБА_1 і йому 15.10.2013 приватним нотаріусом видано Свідоцтво про право власності на вказану будівлю.
12.04.2016 та 13.04.2016 ОСОБА_1 , за двома Договорами дарування, відчужив ОСОБА_2 по 1/2 ідеальної частки будівлі трансформаторної.
Отже, право власності ОСОБА_2 на дві частки будівлі (по ) виникло на підставі двох Договорів дарування від 12.04.2016 та 13.04.2016 (посвідчених нотаріально), тобто – на правовій підставі (ч.1 ст.328 ЦК України).
Згідно з Технічним паспортом від 2017р. та Актом обстеження Львівської міської ради від 26.08.2025, на даний час (і на час укладення оспореного Договору оренди від 04.01.2021) будівля, внаслідок реконструкції, має:
-загальну площу – 363,3кв.м;
-площу забудови – 166,8кв.м;
-два поверхи та мансарду.
Отже, наявний факт проведення Відповідачем реконструкції будівлі трансформаторної (набутої за Договорами дарування): зміна основних техніко-економічних показників внаслідок прибудови та надбудови (п.3.21 ДБН А.2.2-3:2014).
Відповідно до норми ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13.04.2011), реконструкція є будівництвом.
Згідно з нормами статей 31, 39 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», обов`язковим є розроблення проєктної документації на будівництво, а закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію (датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту є дата реєстрації декларації про готовність об`єкту до експлуатації або видачі сертифікату).
Нормою ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено: будівництво (у т.ч. – реконструкція) здійснюється відповідно до затвердженої проєктної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, будівельні роботи можуть виконуватися після отримання документа, що посвідчує певне речове право на земельну ділянку, та подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Відповідачем не дотримано зазначених вимог законодавства:
-не отримано земельну ділянку у користування;
-не розроблену проєктної документації на будівництво (реконструкцію);
-не подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт (реконструкції);
-не подано декларацію про готовність реконструйованого об`єкту до експлуатації.
Докази прийняття в експлуатацію, відповідно до вимог законодавства, будівлі (на вул.Залізнична, 7) площею 363,3кв.м – відсутні.
Державна інспекція архітектури та містобудування України, у Листі від 15.09.2025, зазначила про відсутність у Реєстрі будівельної діяльності та його архівній складовій, інформації та документів, що дають право Панчук Ользі Дмитрівні на виконання підготовчих і будівельних робіт, а також – документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.
Департамент архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради, у Листі від 21.08.2025, зазначив про ненадання Панчук О.Д. містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкту будівництва та вимог до архітектурно-планувальної частини проєкту на реконструкцію на вул.Залізнична, 7(м.Львів).
Відповідно до Акту обстеження Львівської міської ради (від 26.08.2025 №136), спірна будівля розташована на земельній ділянці комунальної власності і землекористування здійснюється власником будівлі при відсутності необхідних правовстановлюючих документів.
Зазначена земельна ділянка передана Львівською міською радою в оренду ПрАТ «Торговий центр А» (за Договором від 29.12.2017), яке передало її в суборенду ТзОВ «Житлобудінвест ЛВ» (за Договором від 23.07.2019).
За даними Державного реєстру речових прав, у ході судового процесу ОСОБА_2 відчужено спірну будівлю сину, ОСОБА_3 (за Договором), який повідомлений про даний судовий процес, при цьому, жодної заяви – не подав.
Представники Сторін зазначили (у судовому засіданні) про відсутність підстав, передбачених нормами ст.50 ГПК України, для залучення до участі у справі нового власника спірної будівлі.

Враховуючи відсутність факту надання Відповідачу земельної ділянки для будівництва (реконструкції) та обслуговування спірної будівлі, а також – відсутність документу, що дає право на виконання будівельних робіт (реконструкції) та відсутність проєктної документації на будівництво (реконструкцію), наявний факт самочинного будівництва, так як, згідно з нормою ч.2 ст.376 Цивільного кодексу України, будівля вважається самочинним будівництвом, якщо вона збудована:
-на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;
-без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проєкту.
Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України, Відповідач (що здійснив самочинне будівництво) не набув права власності на самочинно збудовану (реконструйовану) будівлю загальною площею 363,3кв.м, розташовану на вул.Залізнична, 7 (м.Львів).
При цьому важливо, що Львівська міська рада (власник земельної ділянки) однозначно стверджує про факт самочинного будівництва Відповідачем спірної будівлі.
Додатковим підтвердженням відсутності факту виникнення у Відповідача права власності на реконструйовану будівлю (площею 363,3кв.м) є відсутність факту прийняття спірної будівлі (після її реконструкції) до експлуатації, так як:
-нормою ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено обов`язковість прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;
-нормами ч.2 ст.331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає після завершення будівництва об`єкту нерухомості, прийняття його до експлуатації та здійснення державної реєстрації права власності на такий об`єкт.
Отже, відсутність факту прийняття до експлуатації реконструйованої (Відповідачем) будівлі площею 363,3кв.м унеможливлює виникнення у Відповідача права власності на таку будівлю.
У Відповідача наявним було право власності на придбані дві ідеальні частки (по ) одноповерхової будівлі трансформаторної площею 123,7кв.м (за Договорами дарування від 12.04.2016 та 13.04.2016), проте вказана будівля трансформаторної реконструйована, внаслідок чого створено новий об`єкт площею 363,3кв.м, який є самочинним будівництвом.

Державну реєстрацію, у Державному реєстрі речових прав, права власності Панчук Ольги Дмитрівни на спірну нежитлову будівлю трансформаторної (під літ. «В’-1») загальною площею 363,3кв.м здійснено при відсутності факту виникнення у Панчук О.Д. права власності на таку будівлю (правові підстави та встановлюючі документи – відсутні).
При цьому важливо, що державна реєстрація (21.02.2017) права власності проведена на підставі Довідки №20 від 30.01.2017 Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша служба замовлень», у якій зазначено про зміну площі будівлі зі 123,7кв.м на 363,3кв.м у зв`язку з переобладнанням, переобмірами та перерахунком, - відповідно до Технічного паспорту №008/17 від 30.01.2017.
Проте, вказана Довідка:
-не є правовстановлюючим документом (визначеним законом) і не зумовлює виникнення у ОСОБА_2 права власності на будівлю площею 363,3кв.м;
-містить недостовірну інформацію стосовно збільшення площі будівлі (до 363,3кв.м) внаслідок «переобладнання, переобмірів та перерахунку площ», оскільки у Технічному паспорті від 30.01.2017 вказані технічні характеристики новоствореної будівлі (площею 363,3кв.м), які, порівняно з характеристиками, зазначеними у Технічному паспорті (від 2008р.) одноповерхової будівлі площею 123,7кв.м, підтверджують факт здійснення прибудови та надбудови, тобто – здійснення реконструкції первинної будівлі.
Крім цього, державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 здійснено без дотримання вимог п.45 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (чинної на момент проведення реєстрації) щодо обов`язкового подання для реєстрації права власності на реконструйований об`єкт документу, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту.
Згідно з нормою ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно – це лише офіційне визнання і підтвердження Державою фактів набуття речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав.
ОСОБА_2 не набула, відповідно до вимог закону, права власності на спірну будівлю площею 363,3кв.м.
Тому, проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірну будівлю здійснено всупереч вимогам закону і не зумовлює факту виникнення такого права.

Враховуючи відсутність правових підстав виникнення у ОСОБА_2 права власності на спірну будівлю (площею 363,3кв.м), у Відповідача відсутнім було право розпорядження зазначеною будівлею, так як, згідно з нормами статей 317 (ч.1), 319 (ч.1,2) ЦК України, таке право належить лише власнику майна.
Крім цього, право на передання майна в оренду, згідно з нормою ч.1 ст.761 ЦК України, має власник.
Отже, виходячи з норм статей 317 (ч.1), 319 (ч.1,2), 761 (ч.1) ЦК України, у Відповідача (у якого не виникло право власності) відсутнім було право розпорядження спірною будівлею шляхом надання її (частини її) в оренду.
Враховуючи зазначені норми закону, спірний Договір оренди №1 від 04.01.2021 укладено Відповідачем при відсутності у нього права на передання спірної будівлі в оренду.
Нормами ч.1,2 ст.203 ЦК України встановлено:
-зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу та іншим актом цивільного законодавства;
-особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Згідно з нормою ч.1 ст.215 ЦК України, недотримання Відповідачем, у момент вчинення правочину, вимог, встановлених нормами ч.1,2 ст.203 цього Кодексу, є підставою для визнання недійсним Договору оренди №1 від 04.01.2021.

При цьому важливо, що переданням (Відповідачем) в оренду частини спірної будівлі, яка не прийнята до експлуатації і на яку не виникло право власності, порушено права Позивача:
-на отримання в оренду частини будівлі, яка б забезпечувала безпеку при її експлуатації, - враховуючи, що експлуатація об`єкту нерухомості, не прийнятого в установленому порядку до експлуатації, не допускається;
-на договірні відносини з особою, яка має законне право на розпорядження майном;
-на набуття від законного власника права володіння та користування майном.

Нормами статей 229 (ч.1), 230 (ч.1) ЦК України встановлено:
-правочин визнається судом недійсним, якщо сторона правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.230);
-обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ч.1 ст.230);
-істотне значення мають обставини щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням (ч.1 ст.229).
Відповідачем навмисно введено Позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення, так як наявний факт замовчування про обставини, що мають істотне значення (і про які знав лише Відповідач), а саме:
-про відсутність факту виникнення у ОСОБА_2 права власності на спірну будівлю та, відповідно, - права розпорядження;
-про факт реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірну будівлю при відсутності правових підстав набуття такого права;
-про неможливість експлуатації спірної будівлі у зв`язку з відсутністю факту прийняття її до експлуатації відповідно до вимог чинного законодавства.
При цьому важливо, що Відповідач, у ході судового процесу, заперечував наявність таких обставин, що додатково підтверджує наявність у нього умислу на введення в оману.
Згідно з нормою ч.2 ст.230 ЦК України, Відповідач, який застосував обман при укладенні Договору оренди, зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у подвійному розмірі.
Позивач, у зв`язку з укладенням спірного Договору, поніс витрати: сплатив за користування об`єктом (що не введений в експлуатацію) орендні платежі в загальній сумі 146232,00грн (станом на жовтень місяць 2022 року).
Згідно з нормою п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, такі витрати Позивача є реальними збитками, понесеними внаслідок укладення з Відповідачем спірного Договору, який є недійсним внаслідок обману (допущеного Відповідачем) стосовно істотних обставин.
Подвійний розмір таких збитків складає 292464,00грн (146232 х 2), і, згідно з нормою ч.2 ст.230 ЦК України, саме такі збитки Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу у зв`язку з введенням іншої сторони Договору в оману.

Враховуючи встановлені Судом обставини, вимоги Позивача про визнання недійсним Договору оренди приміщень №1 від 04.01.2021 та стягнення збитків у сумі 292464,00грн – повністю обґрунтовані, що зумовлює наявність підстав для їх задоволення.

Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як:
-нарахування Відповідачем пені (неустойки) за прострочення оплати Договором не передбачалось, що, згідно з нормою ч.1 ст.547 ЦК України, унеможливлює стягнення такої пені (неустойки);
-спір щодо права Відповідача на стягнення з Позивача орендних платежів за період з 01.03.2022 до 20.07.2022, трьох процентів річних від прострочених платежів та неустойки за прострочення повернення об`єкту оренди вирішувався у справі №914/1748/23, у якій Господарським судом Львівської області 28.11.2023 ухвалено Рішення, що набрало законної сили 19.02.2024.

Інші обставини, зазначені Учасниками справи, не впливають на правильне вирішення спору, тому встановленню не підлягають (ч.2 ст.76 ГПК України).
Проте важливо, що у Позивача відсутньою була можливість отримати в оренду приміщення, які були у первинній будівлі площею 123,7кв.м, так як 04.01.2021 Відповідачем передано в оренду (за Договором №1) приміщення спірної будівлі площею 250кв.м Товариству з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» (Третя особа-1 у справі), і така площа перевищує первинну площу будівлі (що складала 123,7кв.м).
Також важливо зазначити, що факт відсутності у Договорі належної ідентифікації (конкретизації) об`єкту оренди та наявність у документах певних розбіжностей при зазначенні адреси (вул.Залізнична, 7В-1 та вул.Залізнична, 7) є лише додатковими обставинами (зазначеними Позивачем), які, при встановленні Судом основних обставин, що входять у предмет доказування, не впливають на правильне вирішення спору.

Враховуючи Клопотання Сторін про розподіл судових витрат після ухвалення рішення, наявні підстави, передбачені нормами статей 129 (ч.8), 221, 233 (ч.3), 238 (п.5 ч.6) ГПК України, для призначення судового засідання для вирішення вказаного питання.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 2, 3, 12-14, 73-80, 86, 91, 123, 129, 221, 233, 236-239 Господарського процесуального кодексу України,-

Суд вирішив:

1.Позов задоволити частково.
2.Визнати недійсним Договір оренди приміщень №1 від 04.01.2021, укладений Фізичною особою-підприємцем Панчук Ольгою Дмитрівною ( АДРЕСА_1 ; ідент.код НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД ЕЛЕКТРО ГРУП» (82613, Львівська область, Сколівський район, смт Верхнє Синьовидне, вул.Зарічна, 2; ідент.код 40172601) стосовно оренди нежитлового приміщення загальною площею 50м.кв, розташованого у нежитловій будівлі за адресою: м.Львів, вул. Залізнична, 7В’-1.
3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Панчук Ольги Дмитрівни ( АДРЕСА_1 ; ідент.код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД ЕЛЕКТРО ГРУП» (82613, Львівська область, Сколівський район, смт Верхнє Синьовидне, вул.Зарічна, 2; ідент.код 40172601) збитки в сумі 292464,00грн.
4.У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
5.Призначити на 28.05.2026 о 10:00год судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат Сторін.

Дане Рішення набирає законної сили відповідно до норм статей 240, 241, 254, 256, 257 ГПК України, а саме:
- у випадку відсутності апеляційного оскарження у 20-денний строк – після закінчення вказаного строку, встановленого на подання апеляційної скарги (до Західного апеляційного господарського суду), який обчислюється з дня складення повного Рішення;
- у випадку апеляційного оскарження (у 20-денний строк) і відсутності факту скасування – після ухвалення Західним апеляційним господарським судом відповідного судового рішення.

Повне рішення складено 25.05.2026.

Суддя Стороженко О.Ф.