ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 травня 2026 року
м. Київ

справа № 203/226/24

провадження № 61-12729св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -- Акціонерне товариство «ОТП Банк»,
особа, яка подала приєдналася до апеляційної скарги та подала касаційну скаргу, -  ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року у складі судді Католікяна М. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року у складі колегії суддів: Новікової Г. В., Гапонова А. В., Никифоряка Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом 
до Акціонерного товариства (далі - АТ) «ОТП Банк» про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 18 жовтня 2007 року між ним та АТ «ОТП Банк» було укладено договір № 302/1518/07 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб. За укладеним договором він надав банку доручення, дозвіл та згоду на договірне списання грошових коштів з відкритого поточного рахунку № НОМЕР_1 для погашення його власних зобов`язань.
У березні 2018 року йому стало відомо про те, що банк протиправно, без узгодження з ним закрив зазначений рахунок і самостійно відкрив поточний рахунок № НОМЕР_2 , на який зарахував (і з якого згодом розподіляв) усі його кошти. При цьому, банк завчасно не повідомив його про намір закрити поточний рахунок № НОМЕР_1 , не запитав у нього про реквізити рахунку, на який він бажає перерахувати залишки, та не склав відповідний акт взаєморозрахунків і в подальшому протизаконно використовував його грошові кошти.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з АТ «ОТП Банк» на свою користь грошові кошти у сумі 144 571,44 доларів США (зарахованих на рахунок, що не є поточним), 7 097,95 доларів США (залишок при закритті поточного рахунку), 251 999 доларів США (3 % суми невиконаних грошових зобов`язань).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 
2025 року ОСОБА_1 у позові до АТ «ОТП Банк» про стягнення коштів відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивач із заявами про закриття поточного рахунку та відкриття на його ім`я рахунку до відповідача не звертався, а отже дії останнього із закриття поточного рахунку № НОМЕР_1 і відкриття на його ім`я рахунку № НОМЕР_2 були вчинені з порушенням встановленого законом порядку. Проте, позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, так як про відкриття рахунку йому було відомо з травня 2012 року, про застосування наслідків спливу якого було заявлено відповідачем.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року - без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що висновки районного суду про порушення прав позивача узгоджуються з положеннями статей 1067, 1068, 1071 ЦК України, якими передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.
При цьому, про порушення своїх прав ОСОБА_1 стало відомо ще 15 травня 2012 року, тобто строк позовної давності сплинув 15 травня 2015 року, а з позовною заявою він звернувся до суду тільки у січні 2024 року.
Зазначені обставини позивач не спростував.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року скасувати та направити справу на новий розгляд. У подальшому подала клопотання про зміну та доповнення до касаційної скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року скасувати та направити справу на новий розгляд. У подальшому подав клопотання про зміну та доповнення до касаційної скарги.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги 

Касаційна скарга ОСОБА_2 , з урахуванням доповнень, мотивована тим, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, необґрунтовано відхиливши її клопотання про витребування доказів, враховуючи, що вона не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції та не могла захистити своїх прав там.
Вказує на обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
Вважає помилковими висновки судів про дату початку перебігу строку позовної давності, оскільки ОСОБА_1 та їй стало відомо про порушення їх прав тільки у 2024 році, а отже позовна давність ним не пропущена.
Посилається на преюдиційну практику Європейського суду з прав людини та судову практику Верховного Суду.

Касаційна скарга  ОСОБА_1 ,з урахуванням доповнень, мотивована тим, що суди не забезпечили повного та всебічного розгляду справи, не надали належної правової оцінки всім доказам у справі та доводам позовної заяви та апеляційної скарги щодо порушення банком його прав.
Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті від банку процесуальних документів та долучення доказів у справі.
Суди не врахували факти переривання строку позовної давності, оскільки банк визнавав, що банківські операції зі списання коштів могли ним проводитися тільки після отримання відповідної заяви та можуть виконуватися виключно на підставі реального укладеного договору банківського рахунку, що, на думку заявника, може свідчити про визнання банком свого обов`язку виконання договору від 18 жовтня 2007 року. Указане є наслідком не пропущення позовної давності. Посилається на статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Верховного Суду. 

Доводи особи, яка подала відзиви на касаційні скарги

У листопаді та грудні 2025 АТ «ОТП Банк» подало до Верховного Суду відзиви на касаційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно, в яких вказує про те, що викладені у скаргах доводи є необґрунтованими та не спростовують правильності висновків судів першої та апеляційної інстанцій, які повно та всебічно дослідили обставини справи, ухвалили законні та обґрунтовані судові рішення, які просить залишити без змін, а касаційні скарги - без задоволення.

Ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 41-43 постанови від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20), у пунктах 20-22 постанови від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22), колегія суддів залишає без розгляду подані   ОСОБА_3 та ОСОБА_2  відповіді на відзив, оскільки такі процесуальні документи не передбачені на стадії касаційного провадження, по суті є штучним поданням доповнень до касаційних скарг поза межами визначеного процесуального строку.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції. 

11 листопада 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2025 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 . 

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2026 року справу призначено до розгляду.

2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_2 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі 
№ 756/8056/19, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_2 також вказує порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 
411 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про витребування доказів, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 908/8549/17, 
від 24 жовтня 2018 року у справі № 641/3125/16-ц, від 24 грудня 2019 року у справі № 908/2214/18, від 01 червня 2021 року у справі № 640/6758/20, від 27 вересня 
2021 року у справі № 5026/886/2012, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 також вказує порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 
411 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про витребування доказів, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі
повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 352 ЦК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно із частиною першою статті 363 ЦПК України учасники справи мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

З огляду на положення зазначених норм процесуального права, право на апеляційне оскарження та приєднання до апеляційної скарги мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення впливає на їх права, обов`язки чи інтереси, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

При цьому, у разі встановлення, що рішенням суду першої інстанції не вирішувалися питання про права, обов`язки чи інтереси таких осіб, суд апеляційної інстанції зобов`язаний закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою таких осіб.

Суд апеляційної інстанції, прийнявши заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 , розглянув справу по суті. При цьому, апеляційним судом не перевірено та не зроблено висновків щодо приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 , яка не була учасником справи, чи вирішено судом першої інстанції питання про права, обов`язки чи інтереси ОСОБА_2 та, відповідно, не зробив висновків щодо необхідності вчинення певних процесуальних дій, за результатом таких висновків.

Враховуючи, що наведене питання віднесено нормами ЦПК України до повноважень суду, який прийняв відповідну скаргу, Верховний Суд позбавлений можливості робити висновки, як щодо права ОСОБА_2 на приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції у цій справі, так і по суті спору, а тому висновки апеляційного суду по суті спору є передчасними.

До подібних висновків дійшла й Велика Палата Верховного Суду у пунктах 118-120 постанови від 09 липня 2025 року у справі № 1915/6447/2012 (провадження № 14-58свц25).

Зазначене свідчить про те, що судове рішення апеляційного суду є немотивованим, що порушує статтю 6 Конвенції.

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є взаємопов`язаними, тому суд касаційної інстанції в силу вищенаведеного не може давати оцінку законності й обґрунтованості судового рішення апеляційного суду.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу

Враховуючи наведене, постанову апеляційного суду слід скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  Судді:	Д. Д. Луспеник  І. Ю. Гулейков  Г. В. Коломієць  Р. А. Лідовець  Ю. В. Черняк