ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/493/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом (із урахуванням нової редакції позовної заяви) до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ДПС у Волинській області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.12.2025 №00/37163/03-20-24-06; визнати право на отримання відшкодування по сплаті відсотків по іпотечному кредиту за 2024 рік в розмірі 3811,45 грн та на наступні 9 років при умові проживання в даній квартирі; зобов`язати відшкодувати задекларовану до повернення з бюджету суму в розмірі 3811,45 грн у зв`язку з використанням платником права на податкову знижку за 2024 рік. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.09.2024 позивач придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , кредитний договір №ТФК 11.06.2024 1669-2024 від 16.09.2024 (АТ «ТАКОМБАНК»), договір іпотеки №4023.
Протягом 2024 року позивачем було сплачено 21174,70 грн відсотків за користування кредитом.
04.06.2025 позивач подала податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2024 рік, в якій заявила до відшкодування 3811,45 грн у зв`язку використанням права на отримання податкової знижки.
Відповідно до акту камеральної перевірки №33569/03 20-24-06-05 від 20.11.2025 вказана декларація про майновий стан і доходи із зазначенням права на податкову знижку залишена без розгляду, оскільки житло, на яке подано документи для отримання податкової знижки, не визначене як основне місце проживання позивача, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходження такого житла.
02.12.2025 позивач подала заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду якого акт камеральної перевірки №33569/03-20-24-06-05 від 20.11.2025 залишено в силі.
17.12.2024 ГУ ДПС у Волинській області було винесене податкове повідомлення-рішення №00/37163/03-20-24-06, згідно з яким зменшено суму податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку з використанням платником права на податкову знижку у розмірі 3811,45 грн.
Позивач вказує, що придбане житло є її основним місцем проживання, в якому вона проживаю зі своїм 13-річним сином та чоловіком. Іншого житла ні у позивача, ні у її чоловіка нема.
Оскільки квартира перебуває у заставі банку, банк не надає згоди на реєстрацію місця проживання у цій квартирі ні позивачу, ні членам її сім`ї - чоловіку та неповнолітньому сину, а без згоди банку вони не можуть зареєструватися у даній квартирі.
На даний момент позивач разом із сином зареєстровані у будинку її батьків у м. Горохів, проте ні вона, ні її син там не проживають.
Підтвердженням того, що позивач з сім`єю дійсно проживають в квартирі, придбаній в іпотеку за адресою: АДРЕСА_1 , є довідка, видана Головою ОСББ « ГРІН ЕСТЕЙТ».
Також позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач зауважує, що вжите в пункті 175.1 статті 175 Податкового кодексу України (далі – ПК України) слово «зокрема» - це українське прислівник/вставне слово, що означає «окремо», «особисто», «а саме», «зокрема» або «включно», використовується для виділення, уточнення, надання прикладу чогось серед однотипного.
Тому трактувати, що лише місце реєстрації є доказом проживання у даній квартирі, не можна і суперечить закону.
З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.93).
В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.96-99) представник відповідача позов не визнала, мотивуючи тим, що 02.06.2025 ОСОБА_1 подала податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2024 рік типу «звітна», у додатку Ф3 до якої вказано загальну суму фактично здійснених протягом звітного (податкового) року витрат у граничних розмірах, дозволених до включення податкової знижки відповідно до пункту 166.3 статті 166 ПК України - 21 174,70 грн; сума податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання у зв`язку із використанням права на податкову знижку, - 3 811,45 грн.
Контролюючим органом було проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи за 2024 рік. Згідно з висновком акту перевірки від 25.11.2025 №33569/03-20-24-06-05 ГУ ДПС у Волинській області залишив без розгляду подану позивачем податкову декларацію про майновий стан і доходи з зазначенням права на податкову знижку у зменшення оподаткованого доходу за наслідками звітного року, оскільки житло, на яке надано документи щодо податкової знижки на іпотечний житловий кредит, не визначене як основне місце проживання ОСОБА_1 .
Не погодившись із висновком акту перевірки, 02.12.2025 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДПС у Волинській області із запереченнями. Відповідно до висновку ГУ ДПС у Волинській області акт камеральної перевірки №33569/03-20-24-06-05 від 25.11.2025 щодо питання правомірності включення до податкової знижки витрат у зменшення оподаткованого доходу у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2024 року по громадянці ОСОБА_1 залишено в силі.
На підставі акту перевірки від 25.11.2025 №33569/03-20-24-06-05 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.12.2025 №00/37163/03-20-24-06 форми «ЗН».
Представник відповідача зазначає, що платник податку має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом за умови наявності документального підтвердження витрат, що включаються до податкової знижки:
- кредитного договору та нотаріально завіреного договору іпотеки,
- відповідних платіжних документів, в яких чітко визначено суму сплачених відсотків за користування іпотечним кредитом та прізвище, ім`я, по-батькові платника податку як платника цих процентів (рахунок з відбитком каси про перерахування коштів платіжна інструкція банку з відміткою про перерахування коштів);
- паспорта платника податку з позначкою про реєстрацію за місцезнаходженням житлового будинку (квартири, кімнати), щодо якого оформлено іпотечний житловий кредит.
Однак, при звернені до контролюючого органу для отримання податкової знижки ОСОБА_1 надала лише частину кредитного договору. Жодних інших документів, таких як кредитний договір у повному обсязі, іпотечний договір, графік платежів, довідку з реквізитами рахунку, докази сплати відсотків у 2024 році, позивачка до контролюючого органу не надала. Вказане було долучено лише до суду, тобто не було предметом розгляду ГУ ДПС у Волинській області.
З метою встановлення постійного місця реєстрації ОСОБА_1 контролюючий орган звернувся з запитом до «Центру надання адміністративних послуг» Горохівської міської ради. Згідно з отриманою відповіддю ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відтак, ОСОБА_1 за рахунок іпотечного житлового кредиту купує квартиру, яка не визначена для неї як основне місце проживання згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію.
Крім того, позивачем не підтверджено обрання нею житла за адресою: АДРЕСА_1 , як основного місця проживання. ОСОБА_1 надає до суду лише довідку, видану Головою ОСББ «ГРІН ЕСТЕЙТ». Жодного договору про постачання електричної енергії, договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, договору про надання телекомунікаційних які б у своїй сукупності підтверджували факт проживання позивача у зазначеній квартирі не надано. Отже, позивачем належними й допустимими доказами не доведено факт використання вказаної квартири як основного місця свого проживання. 
Також представник відповідача зауважує, що на підтвердження доводів про те, що позивач зверталася до банку із заявами про надання дозволу на прописку, але банк не надав такої згоди, не надано жодних доказів.
Відтак, представник відповідач вважає, що позивачем не доведено однієї з обов`язкових умов для отримання права на податкову знижку, передбачену статтею 175 ПК України, а саме визначення платником податку квартири, що купується як основного місця його проживання. Крім того, докази того, що ОСОБА_1 дійсно уклала іпотечний договір та сплачувала проценти за користування кредитом не були надані ГУ ДПС у Волинській області.
Відповідно, враховуючи відсутність документів, які підтверджують право позивача на отримання податкової знижки, ГУ ДПС у Волинській області правомірно залишило без розгляду подану ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи з зазначенням права на податкову знижку.
Заперечуючи проти позовної вимоги про визнання права на отримання відшкодування по сплаті відсотків по іпотечному кредиту за 2024 рік в розмірі 3811,45 грн та на наступні 9 років при умові проживання в даній квартирі, представник відповідача зазначає, що законодавець пов`язує право на отримання податкової знижки із зазначенням відповідної підстави при подані річної податкової декларації, а отже можливість закріплення за платником права на отримання такої знижки на кілька років наперед - відсутня.
Також представник відповідача вказує, що суд не має повноважень податкового органу та не може визначати право позивача на отримання податкової знижки, оскільки це є дискрецією податкового органу.
З наведених підстав представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити. 
У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги та зазначила, що всі необхідні документи були завантажені нею до декларації, однак очевидно стався технічний збій і ці додатки не передалися в систему податкової служби. Від працівників податкової не надходило ніяких повідомлень чи дзвінків щодо того, що вони не отримали документи як додатки до декларації. Декларація була прийнята і по ній були проведені нарахування.
Додаткового позивач повідомляє, що зверталася до Таскомбанку із заявами 24.10.2024, від 12.02.2025 та 11.12.2025, в яких просила надати дозвіл прописатися їй, чоловіку та сину, однак на всі три заяви не отримала офіційної письмової відповіді ні особисто, ні на електронну пошту, а отримала лише усну відповідь від працівників відділення банку, що прописатися в даній квартирі можна буде лише після повного погашення іпотечного кредиту.
Також позивач повторно наголошує, що вжите в пункті 175.1 статті 175 ПК України слово «зокрема» не означає виключно, тому не можна трактувати, що лише прописка визначає, де фактично проживає людина, і лише тому відмовляти у відшкодуванні сплати відсотків по іпотечному кредиту (а.с.114-115).
Представник відповідача подала до суду заперечення, в яких наголошує, що долучені до відповіді на відзив на позовну заяву нові документи не були предметом розгляду ГУ ДПС у Волинській області під час прийняття рішення про залишення без розгляду податкової декларації про майновий стан і доходи з зазначенням права на податкову знижку у зменшення оподаткованого доходу за наслідками звітного року, а відтак не можуть братися до уваги судом в якості допустимих доказів в справі, оскільки не були покладені в основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення.
Контролюючий орган був ознайомлений лише з частиною кредитного договору, який долучався до відзиву, та довідкою про місце проживання, виданою головою ОСББ. Жодних інших документів, які підтверджують право ОСОБА_1 на податкову знижку ГУ ДПС у Волинській області не досліджував, так як платник їх не надала (а.с.143-144).
Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ТКФ 11.06.2024 1669-2024 від 16.09.2024 (кредит на придбання нерухомості на вторинному ринку за програмою доступного іпотечного кредитування громадян України «Оселя») (а.с.29-42).
На забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором сторонами було укладено іпотечний договір від 16.09.2024 (а.с.18-27).
У відповідності до кредитного договору позивач придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м. Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.09.2024, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2982454607080, номер запису про право власності: 56688516, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав (а.с.28).
04.06.2025 позивач подала до ГУ ДПС у Волинській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2024 рік, у рядку 16 якої зазначено суму податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання з ПДФО у зв`язку з використанням права на податкову знижку – 3811,45 грн та у рядку 20.2 «Сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету за результатами звітного (податкового) року» задекларувала суму у розмірі 3811,45 грн (а.с.10-12).
ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральну перевірку з питання правомірності включення до податкової знижки витрат у зменшення оподатковуваного доходу у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2024 рік, особи, що заявляє право на податкову знижку ОСОБА_1 .
За результатами перевірки складено акт від 25.11.2025 №33569/03-20-24-06-05 (а.с.3-4, 100-101), згідно із висновками якого ГУ ДПС у Волинській області залишило без розгляду подану позивачем податкову декларацію про майновий стан і доходи з зазначенням права на податкову знижку у зменшення оподаткованого доходу за наслідками звітного податкового року (2024 року) за фактично здійснені витрати, сплачені позивачем за користування іпотечним житловим кредитом, оскільки житло, на яке надано документи щодо податкової знижки на іпотечний житловий кредит, не визначене як основне місце проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла. 
Не погодившись із таким висновком акту перевірки позивач подала заперечення від 02.12.2025 (а.с.15).
Листом від 11.12.2025 №2267/6/03-20-24-06 ГУ ДПС у Волинській області повідомило про залишення в силі акту камеральної перевірки №33569/03-20-24-06-05 від 25.11.2025 щодо питання правомірності включення до податкової знижки витрат у зменшення оподаткованого доходу у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2024 року по ОСОБА_1 (а.с.5).
На підставі акту перевірки від 25.11.2025 №33569/03-20-24-06-05, ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 17.12.2025 №00/37163/03-20-24-06, яким встановлено суму завищення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету згідно із декларацією про майновий стан і доходи від 04.06.2025 №9429170830 за 2024 рік в розмірі 3811,45 грн (а.с.88, 108).
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає ПК України.
Згідно із підпунктом 14.1.87 пункту 14.1 статті 14 ПК України іпотечний житловий кредит - фінансовий кредит, що надається фізичній особі банківською чи іншою фінансовою установою відповідно до закону строком не менш як на п`ять повних календарних років для фінансування витрат, пов`язаних з придбанням квартири (кімнати) чи житлового будинку (його частини) або будівництвом житлового будинку (його частини), що надаються у власність позичальника, з прийняттям кредитором такого житла (землі, що знаходиться під таким житловим будинком, у тому числі присадибної ділянки) у заставу.
Нормами підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати та/або у вигляді дивідендів, у випадках, визначених цим Кодексом.
Підпунктом 166.1.1 пункту 166.1 статті 166 ПК України передбачено, що платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.
Підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року (підпункт 166.1.2 пункту 166.1 статті 166 ПК України).
Згідно із підпунктом 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 ПК України до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і особу, яка звертається за податковою знижкою (їх покупця (отримувача), а також копіями договорів за їх наявності, в яких обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк оплати за такі товари (роботи, послуги).
Відповідно до підпунктом 166.2.2 пункту 166.2 статті 166 ПК України копії зазначених у підпункті 166.2.1 цього пункту документів (крім електронних розрахункових документів) надаються разом з податковою декларацією, а оригінали цих документів не надсилаються контролюючому органу, але підлягають зберіганню платником податку протягом строку давності, встановленого цим Кодексом.
У разі якщо відповідні витрати підтверджені електронним розрахунковим документом, платник податків зазначає в податковій декларації лише реквізити електронного розрахункового документа.
Нормами підпункту 166.2.3. пункту 166.2 статті 166 ПК України передбачено, що для документального підтвердження витрат, що включаються до податкової знижки, контролюючий орган не має права вимагати від платника податку надання документів та/або їх копій, які містяться в автоматизованих інформаційних і довідкових системах, реєстрах, банках (базах) даних органів державної влади та/або органів місцевого самоврядування, інформація з яких безоплатно отримується контролюючими органами відповідно до цього Кодексу та міститься в інформаційних базах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
За приписами підпункту 166.3.1 пункту 166.3 статті 166 ПК платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, нарахованого у вигляді заробітної плати, зменшеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, або у вигляді дивідендів, крім сум дивідендів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати, зокрема частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу.
Статтею 175 ПК України регулюється визначення суми процентів, сплачених платником податку за користування іпотечним житловим кредитом з метою нарахування податкової знижки.
Так, відповідно до пункту 175.1 статті 175 ПК України платник податку - резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року.
При сплаті процентів за іпотечним житловим кредитом в іноземній валюті сума платежів за такими процентами, здійснених в іноземній валюті, перераховується у гривні за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діє на день сплати таких процентів.
Таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.
Згідно із підпунктом 175.2 пункту 175.1 статті 175 ПК України у разі якщо будинок (квартира, кімната) купується за рахунок іпотечного житлового кредиту, частина суми процентів, що включається до податкової знижки платника податку - позичальника іпотечного житлового кредиту, дорівнює добутку суми процентів, фактично сплачених платником податку протягом звітного податкового року в рахунок його погашення, і коефіцієнта, що враховує мінімальну площу житла для визначення податкової знижки, розрахованого відповідно до пункту 175.3 цієї статті.
Нормами пункту 175.4. статті 175 ПК України визначено, що право на включення до податкової знижки суми, розрахованої згідно з цією статтею, надається платнику податку за одним іпотечним кредитом протягом 10 послідовних календарних років починаючи з року, в якому:
об`єкт житлової іпотеки придбавається;
збудований об`єкт житлової іпотеки переходить у власність платника податку та починає використовуватися як основне місце проживання.
У разі якщо іпотечний житловий кредит має строк погашення більше ніж 10 календарних років, право на включення частини суми процентів до податкової знижки за новим іпотечним житловим кредитом виникає у платника податку після повного погашення основної суми та процентів попереднього іпотечного житлового кредиту.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що право на включення до податкової знижки частини суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом виникає у разі дотримання певних умов, серед яких фактична сплата платником податку протягом звітного податкового року суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, а також визначення платником податку житлового будинку (квартири, кімнати), який купується за рахунок іпотечного житлового кредиту, як основного місця його проживання (з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла).
Фактична сплата суми процентів має бути підтверджена належними та допустимими доказами, зокрема платіжними та розрахунковими документами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача).
Судом встановлено, 04.06.2025 позивач подала до ГУ ДПС у Волинській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2024 рік, в якій задекларувала суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у розмірі 3811,45 грн (а.с.10-12).
Як вбачається із акту від 25.11.2025 №33569/03-20-24-06-05 до податкової знижки включено частину суми процентів на загальну суму 3811,45 грн за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 ПК України.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача повідомив, що при звернені до контролюючого органу для отримання податкової знижки ОСОБА_1 надала лише частину кредитного договору. Жодних інших документів, таких як кредитний договір у повному обсязі, іпотечний договір, графік платежів, довідку з реквізитами рахунку, докази сплати відсотків у 2024, позивачка до контролюючого органу не надала, вказані документи було долучено лише до суду.
Так, як вбачається із наданого представником відповідача скріну із електронного кабінету позивача (а.с.109) до декларації про майновий стан та доходи від 04.06.2025 №9429170845 позивачем було долучено додаток Ф3 «Розрахунок суми податку, на яку зменшується податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, у зв`язку з використанням права на податкову знижку» під кодом F0121614 (а.с.43-44) та частину кредитного договору №ТКФ 11.06.2024 1669-2024 від 16.09.2024 (з 10 по 17 сторінки із 27 наявних) під кодом F1360102 (103-106). 
У відповіді на відзив позивач зазначає, що всі необхідні документи були завантажені нею до декларації, однак стався технічний збій і ці додатки не передалися в систему податкової служби, не конкретизуючи при цьому про які саме документи йде мова.
Разом з тим, наданий позивачем скрін із кабінету платника податків (а.с.103) підтверджує факт надання тих же документів, про які зазначає представник відповідача, а саме: додатку Ф3 «Розрахунок суми податку, на яку зменшується податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, у зв`язку з використанням права на податкову знижку» до відповідної декларації під кодом F0121614 та документу довільного формату, який завантажений в систему дванадцять разів під одним і тим самим кодом F1360102.
Позивачем не доведено, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази на підтвердження того, що до декларації про майновий стан та доходи від 04.06.2025 №9429170845 позивачем долучалися інші документи, які надані суду разом із позовною заявою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що належних та достатніх доказів на підтвердження того, що вона постійно проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2024 рік не додада.
Також суд зауважує, що податкова знижка у розмірі 3811,45 грн була відображена позивачем у зв`язку зі сплатою відсотків за іпотечним кредитом саме у 2024 році.
Однак, до відповіді на відзив позивач долучає платіжні інструкції про оплату комунальних послуг (за утримання будинку, вивіз сміття, доставку газу, домофон, електропостачання тощо) від 23.11.2025, від 15.01.2026 та від 21.01.2026 (а.с.116-118, 134-140), тобто ті, які не стосуються звітного періоду 2024 року.
Надані суду заява – приєднання до умов договору про постачання електричної енергії від 19.12.2024 (а.с.119), заява – приєднання до умов договору про розподіл електричної енергії від 05.12.2024 (а.с.120), індивідуальний договір №007_1А_96 про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 10.01.2025 (а.с.126-129), заява – приєднання до договору про надання послуг з управління побутовими відходами від 15.05.2025 (а.с.131) також не можуть слугувати доказами на підтвердження того, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , була визначена позивачем як основним місце її проживання у 2024 року.
Натомість, матеріалами справи підтверджується, що у відповідь на запит ГУ ДПС у Волинській області від 10.12.2025 про постійне місце реєстрації ОСОБА_1 (а.с.107), Центр надання адміністративних послуг» Горохівської міської ради листом від 10.12.2025 №249/5/53-03 повідомив, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.102).
Вказане узгоджується із даними паспорта позивача серії НОМЕР_1 на сторінці 15 якого наявна відмітка про зареєстроване місце проживання останньої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.87).
У свою чергу, позивачем не підтверджено обрання нею житла за адресою: АДРЕСА_1 , як основного місця проживання у 2024 році.
За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.12.2025 №00/37163/03-20-24-06, визнання права позивача на отримання відшкодування по сплаті відсотків по іпотечному кредиту за 2024 рік в розмірі 3811,45 грн та зобов`язання відповідача відшкодувати задекларовану до повернення з бюджету суму в розмірі 3811,45 грн у зв`язку з використанням платником права на податкову знижку за 2024 рік.
Позовні вимоги про визнання права позивача на отримання відшкодування по сплаті відсотків по іпотечному кредиту на наступні 9 років при умові проживання в даній квартирі; не підлягають задоволенню, адже судовому захисту підлягають порушені на момент звернення до суду права, а не ті, які можливо (ймовірно) будуть порушені у майбутньому.
Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 резолютивна частина рішення суду не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
Згідно із частиною першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу за рахунок відповідача відповідно до приписів статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ЄДРПОУ ВП 44106679) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк