С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1362/26
В справі 760/10723/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
05 травня 2026 року в місті Києві
Солом`янський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Коробенка С.В.
за участю секретаря судового засідання Левіцької Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання кредитних договорів недійсними.

ІІ. Описова частина
21 квітня 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Споживчий центр», ТОВ «Стар Файненс Груп», ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси», ТОВ «Сіроко Фінанс», ТОВ «Смартівей Юкрейн», ТОВ «Мілоан» про визнання кредитних договорів недійсними.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26.07.2024 у справі № 747/723/23 його брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним та встановлено над ним опіку, а позивача призначено опікуном. Підставою для визнання ОСОБА_2 недієздатним стало те, що внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу у формі параноїдальної шизофренії (F20.0 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду) він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначене рішення набрало законної сили 27.08.2024.
Позивач вказав, що з кредитного звіту Українського бюро кредитних історій від 16.04.2025 йому стало відомо, що в період з 16.03.2024 по 08.11.2024 на ім`я ОСОБА_2 було оформлено низку кредитних договорів з Відповідачами у справі, а саме: 
-16.03.2024 - з ТОВ «Стар Файненс Груп» на суму 3.000,00 грн (право вимоги за яким відступлено ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»);
-16.09.2024 - з ТОВ «Споживчий центр» (договір кредитної лінії №16.09.2024-100000587) на суму 3.000,00 грн; 
-30.10.2024 - з ТОВ «Мілоан» (договір №102609355) на суму 3.000,00 грн;
-31.10.2024 - з ТОВ «Смартівей Юкрейн» (договір кредитної лінії №1179776948) на суму 6.600,00 грн; 
-31.10.2024 - з ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» (договір №1519433) на суму 2.000,00 грн; 
-08.11.2024 - з ТОВ «Сіроко Фінанс» на суму 2.300,00 грн.
Позивач посилався на те, що ОСОБА_2 на момент укладення вказаних договорів не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності для вчинення будь-яких правочинів, оскільки внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Як опікун ОСОБА_2 . Позивач жодного схвалення на укладення цих правочинів не надавав, а про їхнє укладення дізнався лише після ознайомлення з відомостями кредитного бюро. У зв`язку з викладеним Позивач просив визнати недійсними всі зазначені кредитні договори, а також договір факторингу, укладений між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.04.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

09.06.2025 на адресу суду надійшов відзив Відповідача-7 ТОВ «Мілоан», в якому останнє просило відмовити в задоволенні позову, застосувавши наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідач зазначив, що 30.10.2024 між ним та ОСОБА_2 був укладений договір про споживчий кредит №102609355 на суму 3.000,00 грн, який підписаний позичальником в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію»; верифікація позичальника здійснена за допомогою системи BankID НБУ; кошти перераховані на банківську картку позичальника. Разом з тим Відповідач-7 погодився, що з огляду на правовий висновок Верховного Суду такий правочин у разі вчинення його недієздатною особою без схвалення опікуном є нікчемним у силу закону, а тому позовна вимога про визнання договору недійсним не є належним способом захисту. Відповідач-7 просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи суду та стягнути з позивача отримані ОСОБА_2 за договором кошти.

13.06.2025 від Відповідача-4 ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» надійшов відзив на позовну заяву аналогічного змісту, Відповідач підтвердив укладення з ОСОБА_2 кредитного договору №1519433 від 31.10.2024 на суму 2.000,00 грн в електронній формі, наполягав на тому, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки нікчемний правочин не потребує визнання його недійсним судом, та просив застосувати наслідки нікчемності з власної ініціативи суду шляхом стягнення з позивача отриманих ОСОБА_2 коштів.

13.06.2025 Позивачем подано відповідь на відзив ТОВ «Мілоан», в якій він підтримав свої позовні вимоги, наголосивши на тому, що ОСОБА_2 на момент укладення договору був недієздатним та не міг усвідомлювати значення своїх дій, а Відповідач при укладенні договору не переконався в наявності у позичальника необхідного обсягу дієздатності.

23.06.2025 Позивач надав відповідь на відзив ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси», доводи якої аналогічні наведеним у відповіді на відзив ТОВ «Мілоан».

21.08.2025 надійшов відзив Відповідача-3 ТОВ «Стар Файненс Груп», в якому останнє просило відмовити в задоволенні позову у повному обсязі та встановити, що ТОВ «Стар Файненс Груп» не є належним відповідачем. Відповідач-3 вказав, що 16.03.2024 між ним та ОСОБА_2 був укладений договір про надання фінансового кредиту №20005-03/2024 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями та з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором; верифікація здійснена за допомогою системи BankID НБУ; виконано всі обов`язкові етапи укладення електронного правочину. Відповідач наголосив, що укладення такого договору вимагало певних навиків та послідовного виконання Позичальником чіткого алгоритму дій, що, на його думку, свідчить про наявність у ОСОБА_2 на 16.03.2024 необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки рішення суду про визнання його недієздатним набрало законної сили лише 27.08.2024. Крім того, Відповідач-3 повідомив, що право вимоги за вказаним договором відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №24062024 від 24.06.2024.

21.08.2025 надійшов відзив Відповідача-2 ТОВ «Споживчий центр», в якому останнє просило відмовити в задоволенні позову. Відповідач підтвердив укладення 16.09.2024 з ОСОБА_2 кредитного договору №16.09.2024-100000587 в електронній формі, за яким позичальник отримав 3.000,00 грн; зазначив, що про недієздатність позичальника та наявність опіки дізнався лише 30.12.2024 з листа Позивача. Відповідач посилався на те, що в силу прямої вказівки закону відповідний правочин є нікчемним і не потребує визнання його недійсним судом, а тому обраний позивачем спосіб захисту не є належним. Просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з ініціативи суду шляхом стягнення з Позивача отриманих позичальником коштів у розмірі 3.000,00 грн.

05.09.2025 позивач подав відповідь на відзив ТОВ «Споживчий центр», в якій підтримав позовні вимоги, додатково зазначивши, що Відповідач, як фінансова установа, мав здійснити належну оцінку кредитоспроможності позичальника, в тому числі перевірити його кредитну історію та фінансовий стан, чого не зробив, що й призвело до укладення договору з недієздатною особою.

Відповідачі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Сіроко Фінанс», ТОВ «Смартівей Юкрейн» відзивів на позовну заяву до суду не подали, попри належне повідомлення про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання, призначене на 10.03.2026, учасники справи не з`явилися, від Позивача та Відповідачів, які подавали відзиви, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Інші відповідачі, які не подавали відзивів, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року N 1519/2-5034/11 (N 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).
Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.

ІІІ. Мотивувальна частина
Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступні промови сторін, які подані письмово, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26.07.2024 у справі № 747/723/23 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Талалаївка Чернігівської області, визнано недієздатним, над ним встановлено опіку, опікуном призначено його брата - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для визнання ОСОБА_2 недієздатним послугував висновок судово-психіатричного експерта №279 від 18.06.2024 Чернігівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», згідно з яким у ОСОБА_2 має місце хронічний стійкий психічний розлад у формі параноїдальної шизофренії (F20.0 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), внаслідок якого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначене рішення набрало законної сили 27.08.2024.
У період з 16.03.2024 по 08.11.2024 на ім`я ОСОБА_2 з відповідачами в електронній формі укладено такі кредитні договори:
- 16.03.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_2 - договір про надання фінансового кредиту №20005-03/2024 на суму 3.000,00 грн, право вимоги за яким на підставі договору факторингу №24062024 від 24.06.2024 відступлено ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»;
- 16.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 - договір кредитної лінії №16.09.2024-100000587 на суму 3.000,00 грн (кошти отримані позичальником, що підтверджується квитанцією №511002888 від 16.09.2024);
- 30.10.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 - договір про споживчий кредит №102609355 на суму 3.000,00 грн (кошти перераховані на банківську картку позичальника, що підтверджується платіжним документом, доданим до відзиву);
- 31.10.2024 між ТОВ «Смартівей Юкрейн» та ОСОБА_2 - договір кредитної лінії №1179776948 на суму 6.600,00 грн (договір та копія відповіді відповідача про його укладення додані позивачем до позову);
- 31.10.2024 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_2 - договір про споживчий кредит №1519433 на суму 2.000,00 грн (кошти перераховані на банківську картку позичальника, що підтверджується платіжним документом, доданим до відзиву);
- 08.11.2024, як стверджує позивач, з ТОВ «Сіроко Фінанс» - кредитний договір на суму 2.300,00 грн. Разом з тим, ані Позивачем, ані Відповідачем-5 ТОВ «Сіроко Фінанс» суду не подано тексту відповідного договору, доказів його укладення в установленій формі та доказів перерахування коштів за таким договором.
Безспірно встановлено, що Позивач, як опікун, схвалення на укладення зазначених правочинів не надавав; відомості про укладені договори стали йому відомі після ознайомлення з кредитним звітом.
Перелічені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі доказами.
Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України про правочини, недійсність правочинів та правові наслідки вчинення правочинів недієздатними особами.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно з частинами першою та п`ятою статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Відповідно до статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Згідно з частиною першою статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною.
За приписами статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.
Стаття 226 ЦК України передбачає, що опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемними. Дієздатна сторона зобов`язана повернути опікунові недієздатної фізичної особи все одержане нею за цим правочином, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість майна за цінами, які існують на момент відшкодування. Опікун зобов`язаний повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином. Якщо майно не збереглося, опікун зобов`язаний відшкодувати його вартість, якщо вчиненню правочину або втраті майна, яке було предметом правочину, сприяла винна поведінка опікуна.
Статтею 225 ЦК України встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред`явити її опікун.
Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання недійсними кредитних договорів, укладених між ОСОБА_2 та відповідачами ТОВ «Споживчий центр» (16.09.2024), ТОВ «Мілоан» (30.10.2024), ТОВ «Смартівей Юкрейн» (31.10.2024) та ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» (31.10.2024), суд виходить з наступного.
Усі вказані договори укладені після 27.08.2024, тобто після набрання законної сили рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26.07.2024 про визнання ОСОБА_2 недієздатним. З цього моменту в силу прямої вказівки статті 41 ЦК України ОСОБА_2 не мав права вчиняти будь-якого правочину, а правочини в його інтересах могла вчиняти лише його опікун - Позивач.
Факт укладення цих договорів самим ОСОБА_2 , тобто недієздатною фізичною особою, не оспорюється Відповідачами; навпаки, відповідачі ТОВ «Споживчий центр», ТОВ «Мілоан», ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» прямо визнали факт укладення з ОСОБА_2 договорів та фактичне перерахування йому грошових коштів у відповідних сумах. Доказів схвалення таких правочинів опікуном - ОСОБА_1 - у матеріалах справи немає, опікун факт надання такого схвалення категорично заперечує.
За таких обставин у силу частини першої статті 226 ЦК України кредитні договори, укладені 16.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 , 30.10.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 , 31.10.2024 між ТОВ «Смартівей Юкрейн» та ОСОБА_2 , 31.10.2024 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_2 , є нікчемними правочинами в силу прямої вказівки закону. Такі правочини не створюють для сторін будь-яких юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з їх недійсністю, та є недійсними з моменту вчинення незалежно від визнання їх такими судом (частина перша статті 236 ЦК України).
Разом з тим положення частини другої статті 215 ЦК України прямо вказують, що в разі нікчемності правочину визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. На цьому неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/3156/17, в якій сформульовано правовий висновок про те, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Аналогічних висновків дотримується і Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16.01.2021 у справі №441/1325/16-ц, постанові від 15.03.2018 у справі №616/137/16-ц, та інших.
З огляду на викладене, оскільки нікчемність вказаних кредитних договорів встановлена законом, а саме частиною першою статті 226 ЦК України, обраний Позивачем спосіб захисту шляхом визнання таких договорів недійсними не є належним та ефективним способом захисту прав. Окремого визнання судом нікчемних правочинів недійсними закон не вимагає. У задоволенні позовних вимог про визнання вказаних кредитних договорів недійсними слід відмовити.
Водночас встановлення судом обставини нікчемності правочинів зумовлює необхідність вирішення питання про застосування правових наслідків такої нікчемності.
Як зазначено вище, відповідачі ТОВ «Споживчий центр», ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» подали суду відзиви, в яких просили застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи суду та стягнути з Позивача отримані ОСОБА_2 за договорами кошти. Відповідач ТОВ «Смартівей Юкрейн» відзиву не подав.
У відповідності до частини п`ятої статті 216 ЦК України суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно з абзацом другим частини третьої статті 226 ЦК України опікун зобов`язаний повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином.
Матеріалами справи безсумнівно доведено, що за зазначеними чотирма кредитними договорами ОСОБА_2 отримав грошові кошти у відповідних сумах: 3.000,00 грн від ТОВ «Споживчий центр», 3.000,00 грн від ТОВ «Мілоан», 6.600,00 грн від ТОВ «Смартівей Юкрейн» та 2.000,00 грн від ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси». Доказів повернення коштів за вказаними договорами суду не надано.
За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати з власної ініціативи наслідки недійсності нікчемних правочинів, передбачені частиною першою статті 216 та абзацом другим частини третьої статті 226 ЦК України, а саме - стягнути з опікуна ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на користь зазначених Відповідачів грошові кошти, отримані недієздатною фізичною особою за відповідними нікчемними правочинами.
Стосовно вимоги про визнання недійсним кредитного договору, начебто укладеного 08.11.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_2 на суму 2.300,00 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У позовній заяві Позивач сам зазначив, що тексту відповідного кредитного договору в нього немає. Текст договору не наданий і Відповідачем ТОВ «Сіроко Фінанс», який відзиву на позовну заяву до суду не подав. У матеріалах справи відсутні також жодні докази перерахування коштів на банківську картку чи інший рахунок позичальника, а посилання на запис у кредитному звіті Українського бюро кредитних історій від 16.04.2025 саме по собі без подання тексту договору та доказів його виконання не може вважатися достатнім підтвердженням факту укладення між сторонами кредитного договору на конкретних умовах.
За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не підлягає визнанню недійсним; у такому разі заявлена вимога не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення прав позивача.
За відсутності в матеріалах справи доказів самого факту укладення кредитного договору між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_2 , його змісту та виконання, суд не має правових підстав ані визнати такий договір недійсним, ані застосувати наслідки його нікчемності у вигляді реституції. У задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити; правові підстави для застосування наслідків нікчемності правочину з власної ініціативи суду відсутні.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсними договору про надання фінансового кредиту №20005-03/2024 від 16.03.2024, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_2 , та договору факторингу №24062024 від 24.06.2024, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд зазначає наступне.
Зазначений кредитний договір укладено 16.03.2024, тобто за п`ять місяців до набрання законної сили рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26.07.2024 про визнання ОСОБА_2 недієздатним.
За змістом частини першої статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Тобто на момент укладення договору з ТОВ «Стар Файненс Груп» (16.03.2024) ОСОБА_2 був дієздатною особою з повним обсягом цивільної дієздатності.
У такому разі підставою для визнання правочину недійсним могли бути не положення статті 226 ЦК України (яка регулює наслідки правочинів недієздатних осіб), а положення статті 225 ЦК України, відповідно до якої правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним. Така можливість прямо передбачена частиною першою статті 40 ЦК України, яка дозволяє суду з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів визначити день, з якого особа визнається недієздатною, якщо від цього залежить визнання недійсним правочину.
Згідно зі сталою практикою Верховного Суду (постанови Верховного Суду від 29.02.2012 у справі №6-9цс12, від 17.09.2014 у справі №6-131цс14, постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №496/4851/14-ц, постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.02.2023 у справі №760/11767/16-ц, постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.06.2023 у справі №696/220/21) підставою для визнання правочину недійсним на підставі частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Таку обставину належить доводити шляхом подання відповідних доказів, насамперед - висновку судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану особи саме на момент вчинення спірного правочину.
Як вбачається з рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26.07.2024 у справі №747/723/23, висновок експерта №279 від 18.06.2024 встановлює наявність у ОСОБА_2 хронічного психічного розладу, проте не визначає конкретний момент, з якого відповідний розлад призвів до неспроможності усвідомлювати значення своїх дій. У зазначеному рішенні Талалаївський районний суд Чернігівської області також не скористався правом, наданим частиною першою статті 40 ЦК України, та не визначив дня, з якого ОСОБА_2 визнається недієздатним.
Позивач, заявляючи позовні вимоги до ТОВ «Стар Файненс Груп», обґрунтовує їх виключно посиланням на нікчемність відповідного правочину в силу статті 226 ЦК України, тобто фактично виходить з того, що ОСОБА_2 на 16.03.2024 був недієздатним. Між тим, як зазначено вище, такий висновок не відповідає положенням частини першої статті 40 ЦК України, оскільки на 16.03.2024 рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним не існувало і відповідно законної сили не набирало.
Таким чином, для визнання договору про надання фінансового кредиту №20005-03/2024 від 16.03.2024 недійсним Позивач мав довести з посиланням на належні та допустимі докази, що ОСОБА_2 саме на 16.03.2024 не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними в розумінні частини першої статті 225 ЦК України. Таких доказів - зокрема, висновку судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану ОСОБА_2 на 16.03.2024 - Позивачем суду не подано. У позовній заяві відповідних доводів та обґрунтувань щодо стану позичальника саме на момент укладення договору з ТОВ «Стар Файненс Груп» не наведено. Клопотань про призначення такої експертизи Позивач не заявляв. Доказування ж згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сама лише обставина наявності у позичальника хронічного психічного захворювання, яке через декілька місяців після укладення договору стало підставою для визнання його недієздатним, без подання доказів абсолютної неспроможності особи усвідомлювати значення своїх дій саме на момент вчинення правочину, недостатня для визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України.
За таких обставин позовні вимоги про визнання недійсним договору про надання фінансового кредиту №20005-03/2024 від 16.03.2024, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_2 , задоволенню не підлягають.
Стосовно похідної вимоги про визнання недійсним договору факторингу №24062024 від 24.06.2024, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд зазначає, що Позивач не є стороною цього договору і не обґрунтував у позовній заяві, яким саме чином цей договір порушує його права чи права його підопічного. Дійсність вказаного договору факторингу може бути предметом самостійного оспорювання лише за наявності власних, а не похідних, підстав для визнання його недійсним. За відсутності відповідних доводів Позивача та з огляду на відмову у задоволенні вимог щодо основного - кредитного - договору, у задоволенні похідної вимоги про визнання недійсним договору факторингу також слід відмовити.
Аналізуючи доводи відзивів про необхідність застосування до позивача наслідків нікчемності в порядку статті 226 ЦК України, суд зазначає таке. Положення абзацу другого частини третьої статті 226 ЦК України прямо передбачають обов`язок опікуна повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином. Така реституція має відновлювальний (компенсаторний), а не штрафний характер, а її розмір обмежений сумою фактично отриманих позичальником коштів без нарахованих за договором процентів, комісій, штрафів та інших платежів. Стягнення з позивача (опікуна) сум, які перевищують фактично отриманий його підопічним кредитний капітал, не відповідало б суті реституції за нікчемним правочином і виходило б за межі повернення сторін у первісне становище.
З огляду на викладене, з опікуна ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на користь Відповідачів ТОВ «Споживчий центр», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Смартівей Юкрейн» та ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» підлягають стягненню грошові кошти, фактично отримані ОСОБА_2 за відповідними нікчемними кредитними договорами.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України з урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено повністю, та того, що Позивач діє як опікун недієздатної особи в її інтересах. Відповідачами клопотань про стягнення судових витрат у належному обсязі (з відповідним розрахунком та підтверджуючими документами) не заявлено, а тому судові витрати підлягають віднесенню за рахунок сторін, що їх понесли.

IV. Резолютивна частина
Керуючись статтями 39, 40, 41, 202, 203, 204, 215, 216, 225, 226, 236, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 76, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішив:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання кредитних договорів недійсними - відмовити.
2. Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з ОСОБА_1 , як опікуна недієздатного ОСОБА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 3.000,00 (три тисячі) грн, отриманих ОСОБА_2 за нікчемним договором кредитної лінії від 16.09.2024 №16.09.2024-100000587.
3. Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з ОСОБА_1 , як опікуна недієздатного ОСОБА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» 3.000,00 (три тисячі) грн, отриманих ОСОБА_2 за нікчемним договором про споживчий кредит від 30.10.2024 №102609355;
4. Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з ОСОБА_1 , як опікуна недієздатного ОСОБА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» 6.600,00 (шість тисяч шістсот) грн, отриманих ОСОБА_2 за нікчемним договором кредитної лінії від 31.10.2024 №1179776948;
5. Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з ОСОБА_1 , як опікуна недієздатного ОСОБА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» 2.000,00 (дві тисячі) грн, отриманих ОСОБА_2 за нікчемним договором про споживчий кредит від 31.10.2024 №1519433.
6. Судові витрати покласти на сторони, що їх понесли.
7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
8. Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач-3: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30-В; код ЄДРПОУ 44022416.
Відповідач-4: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси», місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4; код ЄДРПОУ 44620708.
Відповідач-5: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс», місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, оф. 510А; код ЄДРПОУ 42827134.
Відповідач-6: Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн», місцезнаходження: 03066, м. Київ, пров. Охтирський, 7; код ЄДРПОУ 42038225.
Відповідач-7: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21; код ЄДРПОУ 40484607.

Суддя: