Справа №949/656/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 , 
обвинуваченого: ОСОБА_4 , 
захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 , 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12026181110000034 від 12 лютого 2026 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глушковичі, Гомельської області, республіки білорусь, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2026 року у вечірню пору доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території самозалісненої земельної ділянки, яка відповідно до статей 1 та 4 Лісового кодексу України відноситься до лісу (інших лісовкритих земель) та розташована за межами населеного пункту на земельній ділянці із кадастровим номером 5621886400:03:009:0051, що належить до земель Миляцької територіальної громади Сарненського району Рівненської області, в порушення вимог статей 4, 24, 67-70 Лісового кодексу України, статей 5, 12, 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», пунктів 1 та 2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів та пунктів 1 та 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» від 23.07.2007 №761, умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, всупереч встановленому порядку заготівлі лісодеревини, незаконно, тобто без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, використовуючи невстановлений засіб, зрізав до ступеня припинення росту, відокремивши їх повністю від кореня, 13 (тринадцять) сироростучих дерев, з яких 9 (дев`ять) дерев породи «Вільха» та 4 (чотири) дерева породи «Береза», заподіявши істотну шкоду навколишньому природному середовищу на загальну суму 43981 гривні 22 копійки.
Після того ОСОБА_4 частину колод завантажив на належну ОСОБА_6 гужову повозку та мав на меті перевезти їх до свого господарства за адресою: АДРЕСА_1 , однак був виявлений працівниками поліції на місці порубки та його незаконна діяльність була припинена.
Таким чином, своїми діями, які виразились у незаконній порубці дерев в інших лісових насадженнях, що заподіяли істотну шкоду, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України.
15 квітня 2026 року між прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026181110000034, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до вказаної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних обставин для даного кримінального провадження та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч.1 ст.246 КК України, підозрюваний у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Відповідно до заяви ОСОБА_7 , представника потерпілої юридичної особи — Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області, від 10 квітня 2026 року, останній надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, оскільки жодних претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 . Миляцька сільська рада не має.
Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.1 ст.246 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
Сторони погодилися на відшкодування витрат на користь держави в сумі 15153 гривні 80 копійок за проведення судових експертиз, а саме: за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/118-26/2266-ТР від 25.02.2026 — 8914 гривень; за проведення судової інженерно-екологічної експертизи №СЕ-19/118-26/3909-ФХЕД від 18.03.2026 — 6239 гривень 80 копійок.
Сторонами угоди також узгоджено позиції стосовно долі речових доказів у даному кримінальному провадженні, які мають бути вирішені відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: колоди деревини породи береза та вільха об`ємом 3 м куб. — на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України передати в дохід держави; віз кустарного виробництва — повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 ; зрізи з пнів деревини та зрізи з комлевих частин колод деревини — знищити.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України, згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримано правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання.
Від представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_7 до початку судового розгляду надійшла заява, у якій він просив розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 246 КК України без участі представника потерпілої юридичної особи. Також у заяві зазначено, що претензії матеріального характеру до обвинуваченого відсутні.
Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.246 КК України.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , відповідають вимогам КПК та КК України, а також виконавши в судовому засіданні вимоги ч. 4 і ч. 6 ст. 474 КПК України та переконавшись у відсутності підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених у ч. 7 ст. 474 КПК України, і враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вищевказаної угоди.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , що передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
Майнової шкоди кримінальним правопорушенням завдано на суму 43981 гривня 22 копійки, яка відшкодована в повному обсязі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.
Документально підтверджені процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів під час досудового розслідування, становлять 15153 гривні 80 копійок та складаються із витрат на проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/118-26/2266-ТР від 25.02.2026 у сумі 8914 гривень і витрат на проведення судової інженерно-екологічної експертизи №СЕ-19/118-26/3909-ФХЕД від 18.03.2026 у сумі 6239 гривень 80 копійок, які згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.
Частиною першою статті 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, — переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України та умов угоди про визнання винуватості.
Речовими доказами у даному кримінальному провадженні є: віз кустарного виробництва, колоди деревини породи береза та вільха загальним об`ємом 3 м куб., які передано на відповідальне зберігання до Миляцького лісництва Висоцького надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України», що за адресою: с. Миляч, вул. Шкільна, 299, Сарненського району, Рівненської області; зрізи з пнів деревини, упаковані до поліетиленового мішка зеленого кольору, опечатаного биркою із написом «До висновку експерта №СЕ-19/118-26/2266-ТР від 25.02.2026»; зрізи з комлевих частин колод деревини, упаковані до поліетиленового мішка білого кольору, опечатаного биркою із написом «До висновку експерта №СЕ-19/118-26/2266-ТР від 25.02.2026», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: м. Дубровиця, вул. Воробинська, 25А, Сарненського району, Рівненської області.
Беручи до уваги те, що колоди деревини породи береза та вільха загальним об`ємом 3 м куб. є предметом кримінального правопорушення, одержаним унаслідок незаконної порубки дерев, а тому відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України та п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України підлягають спеціальній конфіскації, суд дійшов висновку про необхідність передати їх у дохід держави.
Віз кустарного виробництва, який згідно з умовами угоди належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , підлягає поверненню власнику.
Зрізи з пнів деревини та зрізи з комлевих частин колод деревини, які були об`єктами експертного дослідження, не мають самостійної майнової цінності та підлягають знищенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. 
З матеріалів досудового розслідування вбачається, що 13 лютого 2026 року слідчим суддею було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна на віз кустарного виробництва та колоди деревини породи береза та вільха, загальним об`ємом 3 м куб. З урахуванням вирішення судом питання про долю речових доказів арешт майна в частині майна, яке підлягає поверненню власнику, підлягає скасуванню. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373-376, 394-395, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, яка була укладена 15 квітня 2026 року між прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , — затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 15153 грн. 80 коп. (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят три гривні 80 копійок), а саме: за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/118-26/2266-ТР від 25.02.2026 у сумі 8914 грн. 00 коп.; за проведення судової інженерно-екологічної експертизи №СЕ-19/118-26/3909-ФХЕД від 18.03.2026 у сумі 6239 грн. 80 коп.
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 Кримінального кодексу України, в порядку спеціальної конфіскації, передати в дохід держави речовий доказ: колоди деревини породи береза та вільха загальним об`ємом 3 м куб., які передані на відповідальне зберігання до Миляцького лісництва Висоцького надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України», що за адресою: с. Миляч, вул. Шкільна, 299, Сарненського району, Рівненської області.
Речовий доказ, а саме: віз кустарного виробництва, — повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 .
Речові докази, а саме: зрізи з пнів деревини, упаковані до поліетиленового мішка зеленого кольору, опечатаного биркою із написом «До висновку експерта №СЕ-19/118-26/2266-ТР від 25.02.2026», та зрізи з комлевих частин колод деревини, упаковані до поліетиленового мішка білого кольору, опечатаного биркою із написом «До висновку експерта №СЕ-19/118-26/2266-ТР від 25.02.2026», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: м. Дубровиця, вул. Воробинська, 25А, Сарненського району, Рівненської області, — знищити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області у справі №949/224/26 від 13 лютого 2026 року в межах кримінального провадження №12026181110000034, у частині майна, яке підлягає поверненню власнику, а саме: воза кустарного виробництва.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького 
районного суду 
Рівненської області         ОСОБА_1