?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/9087/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І., 
секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська консалтингова компанія" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 (колегія суддів: Шапран В. В., Андрієнко В. В., Буравльов С. І.) 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська консалтингова компанія" до 1) Малого підприємства "Деревопласт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, 2) Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеса-Строй-Сіті" про визнання протиправними та скасування наказів, витребування майна з чужого незаконного володіння,
за участю:
представника позивача - Воронкова В. О., 
представника відповідача-2 - Рєпкіна Н. І., 
представника третьої особи - Дзяткевич А. В., 
ВСТАНОВИВ: 
Короткий зміст позовних вимог 
1. У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська консалтингова компанія" (далі - ТОВ "Одеська консалтингова компанія") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Малого підприємства "Деревопласт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - МП "Деревопласт") та Міністерства юстиції України, в якому просило: 
- визнати протиправними і скасувати накази Міністерства юстиції України від 21.02.2022 № 566/5 та від 15.05.2023 № 1848/5 про задоволення скарг; 
- витребувати у МП "Деревопласт" двоповерховий адміністративний будинок, шість складських приміщень загальною площею 2254,7 кв. м, розташованих на АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1591225551101, зареєстроване за відповідачем-1 на праві приватної власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер майна: 18044918) рішенням про державну реєстрацію від 01.10.2007 на підставі свідоцтва про право власності серії САВ № 306692, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 24.09.2007.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані накази відповідача-2 прийняті з порушенням пунктів 5, 9- 12 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок № 1128), частини третьої статті 26, частини третьої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", частини четвертої статті 37 Закону України "Про іпотеку" та порушують право власності позивача на нерухоме майно.
3. Крім того, з метою ефективного захисту прав позивача як власника нерухомого майна, щодо якого вчинялися реєстраційні дії, позивач просить витребувати у відповідача-1 на його користь спірне майно на підставі статті 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Фактичні обставини справи, встановлені судами
4. 05.03.2007 Акціонерне товариство банк "Форум" (далі - АТ банк "Форум") як іпотекодержатель та МП "Деревопласт" як іпотекодавець уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т. В., зареєстрований в реєстрі за № У-46 (із подальшими внесеними змінами відповідно до договорів від 17.04.2007 реєстровий № У-97, 07.05.2007 реєстровий № У-135 та 25.09.2007 реєстровий № У-376), відповідно до умов якого забезпечено вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржниками боргових зобов`язань за кредитними договорами, зокрема, кредитним договором № 0009/07/08-Z, укладеним між ОСОБА_1 та АТ банком "Форум" від 05.03.2007 та додаткових угод до нього.
5. Пунктом 3.1 іпотечного договору від 05.03.2007 зі змінами та доповненнями, зокрема, визначено, що предметом іпотеки є: двоповерховий адміністративний будинок, шість складських приміщень загальною площею 2254,7 кв. м, розташовані за адресою:  
АДРЕСА_1 . Положеннями пункту 6.3.1 іпотечного договору від 05.03.2007 передбачено, що у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України "Про іпотеку". 
7. У лютому 2018 року відбувся аукціон із продажу АТ банком "Форум" прав вимоги за декількома кредитними договорами, зокрема за кредитним договором від 05.03.2007 № 0009/07/08-Z, переможцем за результатами якого стало Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеса-Строй-Сіті" (далі - ТОВ "Одеса-Строй-Сіті"). 
8. За наслідками аукціону АТ банк "Форум" та ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" уклали договір про відступлення права вимоги від 18.02.2018 № 0005/18-ВБ, у додатку 1 до якого зазначено кредитний договір від 05.03.2007 № 0009/07/08-Z та іпотечний договір від 05.03.2007.
9. Надалі у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 05.03.2007 № 0009/07/08-Z, забезпеченим іпотечним договором від 05.03.2007, ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" склало вимогу від 02.05.2018 "Про виконання зобов`язань за кредитним договором від 05.03.2007 № 0009/07/08-Z". У вимозі від 02.05.2018, зокрема, міститься посилання про укладення договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.
10. Вимогу від 02.05.2018 отримав 05.05.2018 особисто директор відповідач-1 ОСОБА_2 , що підтверджується власноручним написом останнього про таке отримання на вимозі, скріпленим печаткою.
11. Державний реєстратор комунального підприємства "Реєстраційна служба Одеської області" Махортов І. О. рішенням від 05.07.2018 № 41912505 зареєстрував право власності на спірний об`єкт нерухомого майна за ТОВ "Одеса-Строй-Сіті". 
12. ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" рішенням від 08.11.2018, оформленим протоколом від 08.11.2018 № 08.11/2018, вирішило заснувати ТОВ "Одеська консалтингова компанія". Розмір статутного капіталу ТОВ "Одеська консалтингова компанія" визначено в сумі 280 000,00 грн, який сформовано за рахунок передачі у власність спірного об`єкту нерухомого майна.
13. Рішенням ТОВ "Одеса-Строй-Сіті", оформленим протоколом № 05.11.2020 від 17.11.2020, вирішено продати частку у статутному капіталі ТОВ "Одеська консалтингова компанія", яка дорівнює 100 % статутного капіталу ТОВ "Одеса-Строй-Сіті".
14. Відповідно до актів приймання-передачі від 17.11.2020 та від 23.11.2020 ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" передало, а ТОВ "Одеська консалтингова компанія" прийняло у власність спірний об`єкт нерухомого майна.
15. Згідно з рішенням приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Янковської О. С. від 03.02.2021 № 56430437 зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомого майна за позивачем.
16. МП "Деревопласт" звернулося до центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України (далі - Колегія) зі скаргою від 30.12.2021 на рішення державного реєстратора від 05.07.2018 № 41912505, прийняте щодо двоповерхового адміністративного будинку, шести складських приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. 
17. За наслідками розгляду цієї скарги відповідачем-2 прийнято наказ від 21.02.2022 № 566/5 "Про задоволення скарги", яким, зокрема, скаргу відповідача-1 від 30.12.2021 задоволено в повному обсязі та скасовано рішення державного реєстратора від 05.07.2018 № 41912505.
18. Підставою для прийняття оспорюваного наказу від 21.02.2022 № 566/5 став висновок Колегії від 10.02.2022, у пункті 3 мотивів якого зазначено таке: з відомостей державного реєстру прав встановлено, що до заяви про державну реєстрацію права власності, за результатами розгляду якої прийнято оскаржуване рішення, не додано всіх необхідних документів для проведення державної реєстрації прав, а саме: документ, що підтверджує наявність факту завершення 
30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.
19. МП "Деревопласт" також звернулося до Колегії зі скаргою від 23.06.2022 на рішення державного реєстратора від 03.02.2021 № 56430437, прийняте щодо двоповерхового адміністративного будинку, шести складських приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.
20. За наслідками розгляду цієї скарги відповідачем-2 прийнято наказ від 15.05.2023 № 1848/5 "Про задоволення скарги", яким, зокрема, скаргу відповідача-1 від 23.06.2022 задоволено в повному обсязі та скасовано рішення державного реєстратора від 03.02.2021 № 56430437, яким зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомого майна за ТОВ "Одеська консалтингова компанія".
21. Підставою для прийняття оспорюваного наказу від 15.05.2023 № 1848/5 став висновок Колегії від 12.05.2023, у пункті 2 мотивів якого зазначено, зокрема, таке: наказ від 21.02.2022 № 566/5 не виконано, оскільки на підставі оскаржуваного рішення приватним нотаріусом Янковською О. С. здійснено державну реєстрацію переходу права власності від ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" до ТОВ "Одеська консалтингова компанія" на об`єкт нерухомого майна. Також у пункті 4 цього висновку Колегії зауважено, що оскаржуване рішення, як і рішення від 29.12.2022 № 65971318 (прийняте державним реєстратором Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області Гавровою О. Ю. про зміну площі об`єкта нерухомого майна), було прийняте внаслідок незаконних дій державного реєстратора Махортова І. О.
22. Під час первісного розгляду справи відповідач-1 не надав до суду заперечень проти позовних вимог позивача. Водночас під час нового розгляду справи відповідач-1 у відзиві визнав позовні вимоги позивача в повному обсязі.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
23. Господарський суд міста Києва рішенням від 06.12.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2024, позовні вимоги ТОВ "Одеська консалтингова компанія" задовольнив у повному обсязі.
24. Верховний Суд постановою від 26.11.2024 постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 скасував, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.
25. Скасовуючи рішення та постанову судів попередніх інстанцій і передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд виснував таке:
- враховуючи мотиви, якими керувалися суди при задоволенні позовної вимоги про витребування майна, слушними є доводи скаржника про те, що під час розгляду цієї вимоги судам слід було дослідити обставини виникнення, зміни та припинення речових прав на спірне нерухоме майно в учасників судового провадження у спорі про захист права власності на таке майно. Водночас суди першої та апеляційної інстанцій наведеного не дослідили. Тому висновки судів про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про витребування майна не ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а тому визнаються передчасними;
- суди не повною мірою врахували вимоги частини третьої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та достеменно не встановили обставин щодо дотримання / недотримання відповідачем-1 строку на звернення зі скаргами до Міністерства юстиції України. Отже, висновки судів про наявність підстав вважати порушеним строк звернення відповідача-1 зі скаргами від 30.12.2021 та 23.06.2022 до Міністерства юстиції України є передчасними;
- суди попередніх інстанцій не досліджували та не аналізували обставин додаткового повідомлення осіб про розгляд скарги відповідача-1 від 30.12.2021 та обставин наявності / відсутності в скаргах додаткової інформації для здійснення зв`язку із заінтересованими особами, а тому висновок про допущене відповідачем-2 порушення положень пункту 11 Порядку № 1128 (додаткове повідомлення про розгляд скарги) також є передчасним;
- судами не досліджувалися обставини переходу речових прав на спірне нерухоме майно за іпотечним договором, а тому висновки судів в цій частині також визнаються передчасними.
26. 03.07.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про задоволення позову.
27. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд дійшов таких висновків:
1) щодо оспорюваного наказу № 1, то цей наказ прийнято з порушенням вимог частини третьої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також пунктів 4, 5 та 9 Порядку № 1128;
2) щодо оспорюваного наказу № 2, то зі скаргою № 2 відповідач-1 звернувся з пропуском передбаченого частиною третьою статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" строку, а тому в силу положень частини шостої статті 37 цього Закону відповідна скарга мала бути залишена без розгляду по суті;
3) щодо вимоги про витребування нерухомого майна:
- суд виходив із того, що на підставі оскаржуваних наказів позивач був позбавлений права власності "юридично", оскільки скасовано рішення про реєстрацію за позивачем права власності на такий об`єкт нерухомості шляхом скасування речового права позивача на зазначене нерухоме майно рішенням державного реєстратора Аврамченко С. С., в результаті чого було відновлено відомості у ДРРП, реєстраційний номер майна: 18044918, про державну реєстрацію 01.10.2007 за відповідачем-1 права приватної власності на спірний об`єкт;
- МП "Деревопласт" не заявляло позов до суду на підставі статті 37 Закону України "Про іпотеку" щодо оскарження реєстрації права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем (третьою особою);
- відповідач-1 під час нового розгляду справи, користуючись наданим йому статтею 191 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правом, повністю визнав позов та зазначив, що МП "Деревопласт" втратило право власності на об`єкт нерухомості через неповернення банківського кредиту та відповідне стягнення на предмет іпотеки у встановленому законом порядку. Отже, відповідач-1 визнає правомірність набуття права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ "Одеса-Строй-Сіті";
- суд взяв до уваги наявність судового рішення у справі № 916/4649/24 за позовом ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" до ТОВ "Одеська консалтингова компанія" про скасування рішення приватного нотаріуса від 03.02.2021 № 56430437, на підставі якого здійснено державну реєстрацію переходу права власності на нерухоме майно (предмет іпотеки) від ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" до ТОВ "Одеська консалтингова компанія"; 
- за висновком суду, постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 (повний текст складений 21.07.2025) у справі № 916/4649/24 (що була проголошена та набрала законної сили станом на момент написання повного тексту рішення у справі № 910/9087/23) додатково встановлено правомірність набуття права власності позивачем у цій справі на спірне нерухоме майно.
28. 23.12.2025 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою скасував рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 та ухвалив нове рішення про відмову у позові.
29. Апеляційний суд, із посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22, дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними і скасування наказів Міністерства юстиції України від 21.02.2022 № 566/5 та від 15.05.2023 № 1848/5 не підлягають задоволенню через невірно визначений позивачем суб`єктний склад сторін у цій справі. 
30. Апеляційний суд зазначив, що у цій справі спір про право у позивача наявний фактично не з МП "Деревопласт", оскільки останнє у відзиві на позовну заяву, поданому під час нового розгляду справи, визнало позов, а саме з третьою особою, яка заперечує правомірність набуття у власність позивачем нерухомого майна. За висновками апеляційного суду, відповідачем у цій частині позовних вимог має бути ТОВ "Одеса-Строй-Сіті", яке заперечує право на набуття позивачем у власність спірного нерухомого майна, а не лише Міністерство юстиції України, з яким у позивача немає спору про речові права.
31. Щодо позовних вимог про витребування у МП "Деревопласт" майна, то апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у позивача права, передбаченого статтею 387 ЦК України, на витребування спірного нерухомого майна у відповідача-1.
32. При цьому апеляційний суд вказав про те, що: 
- оскільки в матеріалах справи відсутній укладений між ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" та МП "Деревопласт" нотаріальний договір про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку статті 36 Закону України "Про іпотеку", а іпотечний договір не містив відповідного застереження щодо можливості позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, тому відсутні підстави для припинення права власності у МП "Деревопласт" та виникнення такого права у ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" на спірне нерухоме майно;
- зазначене має наслідком те, що передання ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" на підставі актів приймання-передачі від 17.11.2020 та від 23.11.2020 ТОВ "Одеська консалтингова компанія" у власність спірного об`єкта нерухомого майна відбулося за відсутності для того правових підстав; 
- позивачем не доведено факту того, що спірне майно належить саме йому, а отже, і не доведено передбачених законом підстав для його витребування на свою користь із незаконного володіння МП "Деревопласт".
Короткий зміст касаційної скарги 
33. ТОВ "Одеська консалтингова компанія" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції від 23.12.2025 скасувати, а рішення суду першої інстанції від 03.07.2025 залишити в силі. 
34. Підставою касаційного оскарження ТОВ "Одеська консалтингова компанія" визначило пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, наполягаючи на тому, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 27.01.2025 у справі № 910/14503/23, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 318/89/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 990/28/24.
35. Узагальнено доводи касаційної скарги зводяться до того, що:
- направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 26.11.2024 не ставив під сумнів належність як способу захисту прав, так і склад сторін у цій справі, натомість апеляційний суд безпідставно дійшов висновку про незалучення належного позивача та про наявність спору з третьою особою; 
- вимоги позивача про витребування спірного майна від відповідача-1 відповідають усталеній практиці Верховного Суду щодо належного способу захисту; 
- оскільки ТОВ "Одеса-Строй-Сіті", яке подало апеляційну скаргу на рішення суду від 03.07.2025 у цій справі, є третьою особою і судове рішення про задоволення позову не порушує його прав, у задоволенні апеляційної скарги слід було відмовити з підстав зловживання правами; 
- апеляційним судом під час апеляційного перегляду справи безпідставно не враховано преюдиційного судового рішення у справі № 916/4649/24, яким було встановлено правомірність переходу права власності на спірне майно спочатку від МП "Деревопласт" до ТОВ "Одеса-Строй-Сіті", а потім від ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" до ТОВ "Одеська консалтингова компанія". 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
36. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" просить залишити цю скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін, наполягаючи на тому, що апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи обґрунтовано врахував висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/2546/22 і дійшов правильного висновку про відсутність спору щодо спірного майна між Міністерством юстиції України та ТОВ "Одеська консалтингова компанія", адже право власності позивача на майно оспорює не Міністерство юстиції України і не МП "Деревопласт", а саме ТОВ "Одеса-Строй-Сіті". Отже, спір про право у цій справі фактично наявний між позивачем та ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" (як іпотекодержателем), а не МП "Деревопласт" (як іпотекодавцем).
37. ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" також зазначає, що оскільки позивач не довів у встановленому законом порядку правомірності набуття права власності на спірне майно, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про його витребування, адже право власності МП "Деревопласт" на це нерухоме майно ніколи не припинялося. 
38. Крім того, за доводами ТОВ "Одеса-Строй-Сіті", судове рішення у справі № 916/4649/24 жодним чином не стосується обставин переходу права власності від МП "Деревопласт" до ТОВ "Одеса-Строй-Сіті", а тому не має преюдиціального значення для справи, що переглядається. 
39. У поясненнях ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" зауважує, що оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося у позасудовому порядку, це виключає можливість втручання Міністерства юстиції України у вирішення питання про право власності. При цьому з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22, спірними наказами Міністерства юстиції України порушено право саме третьої особи - ТОВ "Одеса-Строй-Сіті", натомість МП "Деревопласт" взагалі не є учасником правовідносин за другим наказом. 
Позиція Верховного Суду
40. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
41. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
Щодо вимог про витребування нерухомого майна (віндикаційний позов)
42. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
43. Предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого власника до незаконного володільця про витребування майна.
44. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном зазначене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю) (пункт 114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208 цс18).
45. Якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19, провадження № 14-212цс21).
46. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, до виникнення спірних правовідносин право власності на нерухоме майно (двоповерховий адміністративний будинок) було зареєстроване за позивачем (ТОВ "Одеська консалтингова компанія"). 
47. Відповідно до сталої практики Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, провадження № 12-80гс20). 
48. Суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності) (пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, провадження № 14-2цс21). 
49. Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що на підставі оспорюваних наказів Міністерства юстиції України право власності (і, відповідно, книжкове володіння) на спірне майно було повернуто (зареєстровано) за відповідачем-1 (МП "Деревопласт"). 
50. Отже, на час розгляду судами спору саме відповідач-1 є володільцем спірного нерухомого майна. Позивач, вважаючи, що майно вибуло з його володіння поза його волею та незаконно, звернувся з віндикаційним позовом до актуального володільця - МП "Деревопласт".
51. Колегія суддів наголошує, що цей спір щодо володіння є спором виключно між позивачем та відповідачем-1. Ані Міністерство юстиції України, ані третя особа (ТОВ "Одеса-Строй-Сіті") не є сторонами цього матеріально-правового спору.
52. Під час нового розгляду справи відповідач-1 (МП "Деревопласт") подав відзив, у якому повністю визнав позовні вимоги, підтвердивши, що втратив право власності на об`єкт нерухомості через неповернення банківського кредиту та відповідне стягнення на предмет іпотеки.
53. Згідно з частиною четвертою статті 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжує судовий розгляд.
54. Оскільки спір стосується виключно питання володіння майном між позивачем та актуальним володільцем (відповідачем-1), визнання останнім позову не порушує прав чи інтересів третьої особи. Судове рішення за цим віндикаційним позовом (про його задоволення) жодним чином не позбавляє третю особу (ТОВ "Одеса-Строй-Сіті"), якщо вона вважає себе справжнім власником майна, права у майбутньому звернутися із самостійним віндикаційним позовом до актуального володільця, яким за наслідками розгляду цієї справи може стати позивач (у разі ухвалення рішення про задоволення позову). Отже, наявні усі визначені процесуальним законом підстави для задоволення віндикаційної вимоги з огляду на визнання позову відповідачем.
55. Разом із тим Верховний Суд визнає помилковими та такими, що зроблені з виходом за межі позовних вимог та предмета доказування, висновки суду апеляційної інстанції щодо незаконності позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки у 2018 році (відсутність нотаріального договору чи іпотечного застереження) з таких підстав.
56. Відповідно до частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. 
57. Згідно з частинами другою, третьою статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.
58. Отже, суд не може виходити за межі позовних вимог або оцінювати обставини правочинів, вимоги про недійсність яких жодною зі сторін не заявлялися.
59. У межах цієї справи жодна зі сторін (зокрема, іпотекодавець - МП "Деревопласт") не заявляла зустрічних чи самостійних позовних вимог про визнання недійсним правочину щодо переходу права власності на предмет іпотеки до ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" у 2018 році. Більше того, сам іпотекодавець визнав правомірність такого звернення стягнення на предмет іпотеки. Вдавшись до самостійної оцінки обставин звернення стягнення на іпотечне майно, суд апеляційної інстанції фактично перебрав на себе функції позивача в інтересах третьої особи та вийшов за межі заявлених позовних вимог, порушивши принцип диспозитивності господарського судочинства.
60. Крім того, колегія суддів звертає увагу на суперечливу поведінку третьої особи - ТОВ "Одеса-Строй-Сіті". Як встановлено судами, у справі № 916/4649/24 ТОВ "Одеса-Строй-Сіті" зверталося з позовом про визнання за ним права власності на спірне майно (тим самим стверджуючи про законність набуття ним цього майна). Натомість у цій справі (№ 910/9087/23) третя особа змінила свою позицію на протилежну, стверджуючи, що звернення стягнення у 2018 році відбулося з порушенням закону (без нотаріального договору) і право власності нібито залишилося у МП "Деревопласт".
61. Верховний Суд нагадує про доктрину venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), яка ґрунтується на принципі добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Поведінка особи, яка в одному судовому процесі стверджує про законність набуття нею майна, а в іншому - заперечує цей факт виключно з метою недопущення задоволення позову іншої особи, є очевидно недобросовісною. Суд не може брати до уваги доводи особи, які базуються на її власній суперечливій поведінці.
62. Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про задоволення вимоги про витребування майна є правильним по суті, однак мотивувальна частина рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні з викладенням її у редакції цієї постанови.
Щодо вимог про скасування наказів Міністерства юстиції України
63. Вирішуючи питання щодо вимог про скасування наказів Міністерства юстиції України, колегія суддів вважає за необхідне оцінити належність та ефективність такого способу захисту в системному зв`язку із заявленою вимогою про витребування майна, спираючись на релевантні правові висновки Великої Палати Верховного Суду.
64. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 (провадження № 12-43гс24) сформулювала висновок (пункт 9.53) про те, що з урахуванням конкретних обставин справи таку вимогу [про оскарження наказу Міністерства юстиції України] можна інтерпретувати як спрямовану на введення позивача у володіння шляхом державної реєстрації відповідного речового права на підставі судового рішення... Відтак зазначена вимога не має щоразу розцінюватись судами як неналежний спосіб захисту з відмовою в її задоволенні виключно з формальних міркувань. 
65. Колегія суддів враховує, що у справі № 910/2546/22, яку розглядала Велика Палата, вимога про витребування нерухомого майна (віндикаційний позов) окремо не заявлялася. За таких обставин вимога про скасування наказу Міністерства юстиції України була єдиним заявленим способом захисту, який Велика Палата визнала можливим інтерпретувати як вимогу про витребування майна.
66. Натомість у справі, що переглядається, позивачем прямо заявлено самостійну вимогу про витребування нерухомого майна. За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду (зокрема, постанови від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц), задоволення віндикаційного позову є достатньою підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності за позивачем (введення у володіння). 
67. За таких обставин з огляду на наявність у цій справі прямої вимоги про витребування майна вимога про скасування наказів Міністерства юстиції України (яка, за висновками Великої Палати Верховного Суду, за своєю суттю також інтерпретується як вимога про введення у володіння) є тотожною за своєю правовою метою та наслідками. Обидві вимоги спрямовані на одне й те саме - відновлення володіння позивача, а відрізняються виключно словесним формулюванням. 
68. Заявлення одночасно двох тотожних за своїми наслідками вимог є штучним дублюванням. Оскільки вимога про витребування майна заявлена і підлягає задоволенню як належний та ефективний спосіб захисту, паралельна вимога про скасування наказів Міністерства юстиції України (як дублююча) за таких умов не утворює самостійного предмета спору, що підлягає розгляду господарським судом.
69. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (оскільки заявлена вимога не є окремим спором про право в контексті вже заявленого віндикаційного позову). Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі щодо вимог про скасування наказів Міністерства юстиції України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
70. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення у відповідній частині, не передаючи справу на новий розгляд.
71. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині (пункт 4 частини першої статті 308 ГПК України). 
72. Статтею 311 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
73. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Судові витрати 
74. Оскільки суд касаційної інстанції частково скасовує судові рішення у справі та ухвалює нове, розподіл судових витрат здійснює суд касаційної інстанції.
75. Відповідно до частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 231, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська консалтингова компанія" задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 у справі № 910/9087/23 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про витребування від Малого підприємства "Деревопласт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська консалтингова компанія" двоповерхового адміністративного будинку, шість складських приміщень, загальною площею 2 254,7 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати. 
Мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 в цій частині змінити, виклавши її в редакції цієї постанови, а в решті - залишити в силі.
3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 у справі № 910/9087/23 в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України від 21.02.2022 № 566/5 та від 15.05.2023 № 1848/5 - скасувати. Провадження в цій частині закрити. 
4. Стягнути з Малого підприємства "Деревопласт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (код ЄДРПОУ 13912949) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська Консалтингова Компанія" (код ЄДРПОУ 42608406) 10 080,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги. 
5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач