ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2026 року	справа № 380/17059/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога Фуд» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога Фуд» (далі – ТОВ «Перемога Фуд», позивач) до Львівської митниці (далі – відповідач), у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000134/2 від 28.04.2025.
В обґрунтування позову зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Вказав, що надані документи за своїм змістом не суперечили один одному, в повному обсязі свідчили про вагу та ціну товару які не мали відмінностей, а тому таких документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом. Тому вважає оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів таким, що підлягає скасуванню, тому звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою від 25.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що під час здійснення митного оформлення посадовими особами Львівської митниці виявлено, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена за товар, зокрема: в рахунку-фактурі №RHTN-1320/2025 не зазначено умови оплати; у банківському платіжному документі №00789020250409 від 09.04.2025 є посилання на проформу-інвойс №D1/2025 від 10.03.2025, яка до митного оформлення не подавалася, що унеможливлює перевірку правильності розрахунків за товар; декларантом не надано Замовлення, передбачене пунктом 2.1 Договору на перевезення №1 від 15.04.2025, у зв`язку з чим неможливо перевірити правильність нарахування транспортних витрат. На вимогу митного органу про надання додаткових документів декларант надав не всі витребувані документи, у зв`язку з чим обґрунтовані сумніви митниці у достовірності заявленої митної вартості не були спростовані. Відповідач посилається на те, що діяв у межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема статей 53, 54, 55, 57, 64 МК України. Також відповідач просить відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу та витрат на переклад документів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Перемога Фуд» (ЄДРПОУ 44860440) зареєстроване як юридична особа за адресою: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 44-А, поверх 6, кім. 11. Основним видом економічної діяльності є неспеціалізована оптова торгівля (КВЕД 46.90).
03.03.2025 між компанією «Rhuton Hungary Kft.» (Угорщина), як постачальником, та ТОВ «Перемога Фуд», як покупцем, укладено Контракт №PF/RTH001, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити товари, точне найменування та асортимент яких зазначаються в рахунках-фактурах (далі – «Товари»), а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товари на умовах цього Договору.
Відповідно до пункту 1.3 Контракту, товарні позиції, кількість, ціна за одиницю мають бути визначені в проформах-інвойсах або інвойсах, які постачальник надає покупцю.
Згідно з пунктом 4.1 Контракту ціни на товари зазначаються в Євро в рахунку-проформі або рахунку-фактурі до цього Договору; банківські витрати оплачуються покупцем. Пунктом 4.2 Контракту передбачено, що умови оплати вказані в рахунку-проформі або рахунку-фактурі до цього Договору.
Пунктом 6.3 Контракту визначено, що постачальник повинен поставити товар покупцеві на основі ІНКОТЕРМС 2020, вказаних у відповідному рахунку-проформі або рахунку-фактурі до цього Договору.
Згідно з пунктом 6.4 Контракту постачальник надає покупцю з товаром наступні документи не менше ніж у 3 (трьох) екземплярах: рахунки-фактури (інвойси), виписані на ім`я покупця; коносамент/CMR; пакувальні листи; прайс-лист, завірений постачальником; специфікація; оригінали і відповідним чином завірені дублікати; якісні посвідчення Виробника на всю партію Товару; сертифікат походження Товару/EUR-1; сертифікат здоров`я.
На виконання умов Контракту продавцем виставлено інвойс (рахунок-фактуру) №RHTN-1320/2025 від 17.04.2025 на поставку 45360 шт. зеленого горошку 425 мл TM «Dream Valley» (код товару 2005400) за ціною 0,32 євро/шт. на загальну суму 14515,20 євро. У зазначеному інвойсі зазначено: метод оплати – переказ; дата доставки – 17.04.2025; дата виставлення рахунку – 17.04.2025; оплатити до – 17.04.2025. Також зазначено посилання на контракт №PF/RTH001 від 03.03.2025, умови доставки FCA Nyirmada, Угорщина, реєстраційний номер вантажівки АО 8207 IA / НОМЕР_1 , країна походження – Угорщина.
Відповідно до банківського платіжного документа (свіфт-повідомлення FIN 103 Single Customer Credit Transfer) №00789020250409 від 09.04.2025 ТОВ «Перемога Фуд» здійснило перерахування грошових коштів на рахунок RHUTON HUNGARY KFT у сумі 14515,20 євро. У графі 70 «Інформація про переказ» зазначено: «PREPAYMENT FOR GOODS PF/RTH001 DD 03.03.2025, PROFORMA INVOICE D1/2025 DD 10.03.2025».
15.04.2025 між ТОВ «Перемога Фуд» (Замовник) та компанією EXACT COMPASS KFT (Виконавець) укладено Договір №1 на перевезення вантажу, за умовами якого Замовник замовляє, а Виконавець бере на себе зобов`язання здійснити автомобільне перевезення вантажів Замовника та/або організувати здійснення автомобільних перевезень вантажів Замовника згідно з замовленнями на перевезення вантажу та/або організацію перевезення вантажу. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розмір плати Виконавцю за кожне окреме автомобільне перевезення та/або організацію автомобільного перевезення визначається у Замовленні та/або інвойсі.
Згідно з рахунком-фактурою №2025/080 від 18.04.2025, виставленим EXACT COMPASS KFT, вартість транспортно-експедиційних послуг автомобільним транспортом за маршрутом 4564 Nyirmada, HUNGARY – п/п Чоп (кордон з Україною) – с. Добряни, Стрийський район за CMR №RHTN1704-1/2025 від 17.04.2025 становить 700,00 євро.
Відповідно до довідки про транспортні витрати №5 від 18.04.2025, виданої EXACT COMPASS KFT, вартість транспортно-експедиційних послуг становить: 165,00 євро – вартість ТЕП до кордону України (п/п Чоп); 535,00 євро – вартість ТЕП від кордону п/п Чоп до с. Добряни, Стрийський р-н. Навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість доставки. Страхування не проводилося.
Фактичне переміщення товару через митний кордон України підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №RHTN1704-1/2025 від 17.04.2025, в якій зазначено: відправник – RHUTON HUNGARY Kft, одержувач – ТОВ «Перемога Фуд», перевізник – ЕХАСТ COMPASS KFT, місце завантаження – 4564 Nyirmada, Угорщина, місце розвантаження – Львівська область, с. Добряни, реєстраційні номери транспортного засобу НОМЕР_2 / НОМЕР_1 , умови доставки FCA 4564 Nyirmada, Угорщина.
25.04.2025 уповноваженим представником позивача – ФОП ОСОБА_1 подано до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209120007092U1 на товар: горох зелений (Pisum sativum) консервований без додавання оцту чи оцтової кислоти, урожай 2024 року, торгова марка «Dream Valley», виробник Rhuton Hungary Kft, Угорщина, кількість – 45360 банок, вага нетто – 18144 кг, вага брутто – 22680 кг. Митну вартість товару визначено за основним методом – за ціною договору (контракту) на рівні 14515,20 євро (фактурна вартість) із додаванням транспортних витрат до кордону України у сумі 165,00 євро. Загальна митна вартість становить 14680,20 євро.
Під час митного оформлення Львівська митниця 25.04.2025 направила декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, зокрема: документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості; банківських платіжних документів; інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару; транспортних (перевізних) документів та документів про вартість перевезення; страхових документів (за наявності).
На вимогу митного органу декларант повідомив, що додаткових документів надати не може, та просив підтвердити заявлену митну вартість товарів на підставі поданих документів. Додатково декларантом надано прайс-лист №б/н від 03.03.2025 та Договір на перевезення №1 від 15.04.2025.
28.04.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000134/2, яким митну вартість товару, заявленого позивачем, скориговано за резервним методом (метод 2ґ, стаття 64 МК України) на рівні 1,2220 дол. США/кг. Джерелом інформації для коригування слугувала митна декларація від 24.03.2025 №25UA209230026611U9. Коригування на умови поставки, розмір партії товару та комерційні рівні не здійснювалося.
У графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості як обставини його прийняття зазначено наступне: подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена за товар; у рахунку-фактурі №RHTN-1320/2025 від 17.04.2025 не зазначено умови оплати, що не відповідає п. 4.2 Контракту; у банківському платіжному документі №00789020250409 від 09.04.2025 у графі 70 наявне посилання на Проформу-інвойс №D1/2025 від 10.03.2025, однак вказана проформа до митного оформлення не подавалася; до митного оформлення не подано Замовлення, передбачене п. 2.1 Договору на перевезення №1 від 15.04.2025, у зв`язку з чим неможливо перевірити правильність нарахування транспортних витрат.
У зв`язку з прийняттям спірного рішення позивач сплатив додатково митні платежі у сумі 62589,84 грн, що підтверджується митною декларацією №25UA209120007216U6 від 29.04.2025.
Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору по суті, суд керується таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, зокрема процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі – МК України).
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно з частиною 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно зі статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Водночас, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
Витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.10.2021 у справі №804/15600/15, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16, від 15.02.2023 у справі №815/2552/16, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.
Зокрема, Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі №804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
Дослідивши обставини справи у їх сукупності, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач не довів наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності задекларованої митної вартості товарів з огляду на таке.
Щодо посилання відповідача на те, що в інвойсі №RHTN-1320/2025 від 17.04.2025 не зазначено умови оплати, що не відповідає п. 4.2 Контракту, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 4.2 Контракту №PF/RTH001 від 03.03.2025 умови оплати вказані в рахунку-проформі або рахунку-фактурі до цього Договору.
Дослідивши наданий до матеріалів справи інвойс (рахунок-фактуру) №RHTN-1320/2025 від 17.04.2025, суд встановив, що у ньому чітко зазначено умови оплати: метод оплати – переказ; дата виставлення рахунку – 17.04.2025; дата доставки – 17.04.2025; дата, до якої необхідно здійснити оплату (Payment due) – 17.04.2025. Таким чином, із інвойсу чітко вбачається, що оплата товару мала бути здійснена до 17.04.2025.
Отже, твердження відповідача про те, що в інвойсі не зазначено умови оплати, спростовується самим змістом інвойсу, який містить чітку інформацію про термін оплати, форму оплати та інші необхідні реквізити.
При цьому слід зауважити, що позивачем здійснено оплату товару в повному обсязі ще до настання дати, до якої необхідно було здійснити оплату згідно з інвойсом. Так, відповідно до банківського платіжного документа (свіфт) від 09.04.2025 №00789020250409 позивачем перераховано на рахунок постачальника RHUTON HUNGARY KFT суму 14515,20 євро, що повністю відповідає вартості товару, зазначеної в інвойсі №RHTN-1320/2025 від 17.04.2025.
Щодо посилання відповідача на те, що у банківському платіжному документі №00789020250409 від 09.04.2025 у графі 70 наявне посилання на Проформу-інвойс №D1/2025 від 10.03.2025, яка до митного оформлення не подавалася, що не дає можливості перевірити правильність розрахунків за товар, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.
Дослідивши банківський платіжний документ (свіфт-повідомлення FIN 103 Single Customer Credit Transfer) №00789020250409 від 09.04.2025, суд встановив, що в ньому зазначено: дату операції – 09.04.2025, валюту – євро, суму операції – 14515,20 євро; платника – LLC PEREMOGA FOOD, його банк – PROCREDIT BANK JOINT STOCK COMPANY, рахунок UA24320984000002600321 0439723; одержувача – RHUTON HUNGARY KFT, його банк – ERSTE Bank, рахунок НОМЕР_3 ; у графі 70 «Інформація про переказ» зазначено: «PREPAYMENT FOR GOODS PF/RTH001 DD 03.03.2025, PROFORMA INVOICE D1/2025 DD 10.03.2025».
Отже, у банківському платіжному документі наявне посилання на зовнішньоекономічний контракт №PF/RTH001 від 03.03.2025, який і був укладений між позивачем та постачальником. Сума, зазначена в платіжному документі (14515,20 євро), повністю відповідає сумі, зазначеній у рахунку-фактурі (інвойсі) №RHTN-1320/2025 від 17.04.2025 (14515,20 євро).
Чинним законодавством України не встановлено обов`язку здійснювати посилання у платіжному документі на інвойс чи проформу-інвойс. Сама по собі відсутність у платіжних документах посилання на інвойс чи проформу-інвойс, за умови наявності вказівки на контракт, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, та були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.12.2020 у справі №420/2850/19, від 11.04.2022 у справі №1.380.2019.006980, від 02.03.2021 у справі №380/948/20.
Крім того, проформа-інвойс відповідно до загальносвітової практики є попереднім документом, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. Натомість остаточним документом, що визначає вартість поставленого товару, є рахунок-фактура (інвойс).
З огляду на зазначене, наявне у графі 70 свіфт-повідомлення посилання на проформу-інвойс №D1/2025 від 10.03.2025 не може бути підставою для висновку щодо неможливості ідентифікації платежу з оцінюваним товаром, оскільки у платіжному документі також зазначено посилання на зовнішньоекономічний контракт №PF/RTH001 від 03.03.2025, а сума платежу повністю співпадає з фактурною вартістю товару, зазначеною в інвойсі №RHTN-1320/2025 від 17.04.2025.
Щодо посилання відповідача на те, що до митного оформлення не надано Замовлення, передбачене п. 2.1 Договору на перевезення №1 від 15.04.2025, у зв`язку з чим неможливо перевірити правильність нарахування транспортних витрат, суд зазначає таке.
Як слідує з матеріалів справи, до митного оформлення на підтвердження транспортних витрат позивачем було надано: Договір №1 на перевезення вантажу від 15.04.2025; рахунок-фактуру №2025/080 від 18.04.2025; довідку про транспортні витрати №5 від 18.04.2025; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №RHTN1704-1/2025 від 17.04.2025.
Згідно з розділом III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу).
Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 дійшов висновку, що в разі, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
У наданих до митного оформлення документах вартість транспортно-експедиційних послуг чітко визначена: 165,00 євро – вартість послуг до кордону України; 535,00 євро – вартість послуг від кордону до кінцевої точки розвантаження. Загальна вартість перевезення – 700,00 євро. Зазначені числові значення транспортних витрат повністю кореспондуються між собою у всіх поданих документах (рахунку-фактурі №2025/080 від 18.04.2025 та довідці про транспортні витрати №5 від 18.04.2025).
Замовлення на перевезення не є первинним документом, який містить інформацію про вартість товару. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Замовлення не містить цифрових даних щодо вартості перевезення товару, які входять до складу митної вартості, а є документом, що визначає обсяг та порядок надання послуг перевезення.
На законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) замовлення до зовнішньоекономічного контракту, останнє не є обов`язковим для надання документом відповідно до частини 2 статті 53 МК України при визначенні митної вартості товару та не є документом, що підтверджує митну вартість товарів.
При цьому факт надання транспортно-експедиційних послуг є беззаперечним, оскільки підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №RHTN1704-1/2025 від 17.04.2025, в якій зазначено, що товар було отримано вантажоодержувачем (ТОВ «Перемога Фуд») у місці призначення.
Таким чином, ненадання декларантом до митного оформлення Замовлення, передбаченого пунктом 2.1 Договору на перевезення №1 від 15.04.2025, не може бути підставою для висновку про неможливість перевірки правильності нарахування транспортних витрат, оскільки числові значення витрат на транспортування підтверджуються іншими наданими документами.
Щодо посилання відповідача на те, що заявлена митна вартість товару є нижчою, ніж вартість товарів, раніше ввезених на територію України, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Проте у спірному рішенні про коригування митної вартості митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, без зазначення інформації про порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19) наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленої позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.
Зокрема, у постанові від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 Верховний Суд зазначив: «Сама лише наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів надано всі документально підтверджені дані про ціну договору».
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості.
Аналізуючи зміст оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
У спірному рішенні відповідач не вказав, на підставі яких саме розбіжностей у поданих до митного оформлення документах він дійшов висновку про неможливість визначення митної вартості за основним методом; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Натомість, у спірному рішенні фактично зазначено лише перелік документів, без надання їх правової оцінки в контексті виявлених недоліків.
Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. Разом з тим, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15.
Верховний Суд також у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.
Стосовно того, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, суд зазначає, що у спірному рішенні відповідач лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості, без наведення порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17, від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а, відповідно до якої рішення про коригування митної вартості складене формально, обмежується лише посиланнями на норми законодавства, без опису конкретної ситуації, з тих самих підстав має бути визнане судом протиправним.
Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості. Документи, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву та які перелічені у спірному рішенні, у своїй сукупності підтверджують ціну товару, яка фактично сплачена за товар. Натомість митним органом не доведено наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано.
Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товарів.
Приймаючи спірне рішення, митним органом також було порушено основні принципи здійснення митної справи, передбачені статтею 8 МК України, а саме: єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України; визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість доводів сторін у сукупності зі зібраними у справі доказами, оцінивши їх за правилами статті 90 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000134/2 від 28.04.2025.
За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Перемога Фуд» про визнання протиправним та скасування рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000134/2 від 28.04.2025 підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на задоволення позову, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 3028,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то питання щодо їх стягнення вирішуватиметься судом протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення за умови подання відповідних доказів. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява, у відповідності до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягатиме залишенню без розгляду.
Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із залученням перекладача, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Частиною 5 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, перекладач допускається ухвалою суду за клопотанням учасника справи або призначається з ініціативи суду.
З аналізу наведених вище правових норм слідує, що залучення перекладача до участі в адміністративному судочинстві здійснюється виключно ухвалою суду на підставі клопотання учасників справи або з ініціативи суду.
Втім, у ході судового розгляду цієї справи питання щодо залучення перекладача судом не вирішувалося, а тому витрати на переклад документів без залучення перекладача не можуть вважатися витратами, пов`язаними з розглядом справи.
Крім того, згідно зі ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у запереченні на клопотання (заяву) суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із залученням перекладача.
Аналогічне правозастосування наведено Восьмим апеляційним адміністративним судом у постановах від 01.02.2023 року у справі № 380/5582/22, від 24.07.2024 року у справі № 380/19182/23 та від 11.09.2024 року у справі № 380/8093/24.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000134/2 від 28.04.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (ЄДРПОУ 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога Фуд» (ЄДРПОУ 44860440) судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.