Справа № 484/6460/25
Провадження № 2/484/194/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді Маржиної Т.В.,
за участю секретаря судового засідання – Ткаченко К.А.,
у відсутність сторін, їх представників згідно заяв,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Первомайської міської ради Миколаївської області до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу щодо відведення земельної ділянки у власність, ціна позову 154 505 грн. 26 к., -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2025 року Первомайська міська рада Миколаївської області в особі представника Бойченка Є.О. звернулася до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу щодо відведення земельної ділянки у власність, ціна позову 154 505 грн. 26 к.
Позов мотивований тим, що 02.04.2025 року до Первомайської міської ради Миколаївської області надійшов запит від Первомайської окружної прокуратури, відповідно до якого було встановлено, що громадянином ОСОБА_1 отримано в межах процедури безоплатної приватизації з порушенням норм закону, які її регулюють, земельну ділянку для особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер 4825480800:05:000:0197, яка знаходиться на території Первомайської міської територіальної громади. Перевіркою вказаної інформації встановлено, що на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 19.06.2017 року № 14- 8717/14-17-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, орієнтованим розміром земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 13.12.2017 року № 14-15797/14-17-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, дозвіл на розроблення якого надано вище вказаним наказом та відповідачу ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4825486300:05:000:0652, яка розташована на території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, право власності на яку, відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано 06.02.2018 року, номер відомостей про речове право № 24784978. 
Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.06.2018 року № 3619/0/14-18-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, орієнтованим розміром земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.10.2018 року № 7143/0/14-18-СГ, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, дозвіл на розроблення якого надано вищевказаним наказом від 12.06.2018 року та надано відповідачу ОСОБА_1 у власність земельну ділянку на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4825480800:05:000:0197, площею 2,0 га, право власності на яку, відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано 03.05.2019 року, номер відомостей про речове право № 31436071. 
Таким чином на теперішній час відповідач ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га кожна, які він отримав в межах процедури безоплатної приватизації, що свідчить про порушення норм законодавства, яким встановлено одноразову безоплатну передачу громадянам земель по кожному виду цільового призначення.
Порушення норм законодавства щодо одноразової безоплатної передачі громадянам земель по кожному виду цільового призначення ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області призвело до незаконної передачі у приватну власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки для особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер 4825480800:05:000:0197, яка знаходиться на території Первомайської міської територіальної громади.
Повторне отримання відповідачем ОСОБА_1 другої земельної ділянки з таким самим цільовим призначенням та у такому ж самому розмірі відбулося з порушенням законодавства. 
Спірна земельна ділянка перебуває на території колишньої Грушівської територіальної громади, яка у 2020 році увійшла до складу Первомайської міської територіальної громади, яка є правонаступником Грушівської територіальної громади, а Первомайська міська рада Миколаївської області є правонаступником Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області відповідно. На теперішній час власник спірної земельної ділянки Первомайська міська територіальна громада в особі Первомайської міської ради Миколаївської області позбавлений права володіння майном, якого вона була позбавлена в результаті вище вказаних незаконних дій відповідачів ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_1 .
Зазначив, що вибуття спірної земельної ділянки з власності її власника, що відбулось поза його волею наділяє позивача правом на витребування земельної ділянки з власності відповідача та недобросовісного набувача ОСОБА_1 , тож належним способом захисту може бути позовна вимога про витребування нерухомого майна.
За таких обставин просив визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.10.2018 № 7143/0/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер 4825480800:05:000:0197 й витребувати у ОСОБА_1 у комунальну власність Первомайської міської територіальної громади в особі Первомайської міської ради Миколаївської області зазначену земельну ділянку.
Ухвалою суду від 25.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. 
11.12.2025 року представником відповідача ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області надано до суду відзив на позов, в якому представник ОСОБА_2 зазначила, що відповідач позов не визнає, просила в його задоволенні відмовити й вказала, що процес безоплатної приватизації ініціюється заінтересованою особою шляхом подання відповідного клопотання. Викладене свідчить, що ОСОБА_1 , ознайомившись із даними Публічної кадастрової карти України, шляхом звернення із відповідною заявою до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, ініціював гарантований законодавством процес реалізації свого права на отримання земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності шляхом безоплатної приватизації. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Отже, в силу нормативних приписів ЗК України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Головне управління мало статус розпорядника сільськогосподарських земель державної власності. Позивачем не наведено жодного обґрунтування, з посиланням на норми матеріального права, та не надано жодних належних та допустимих доказів, які б засвідчували факт наявності серед повноважень ГУ Держгеокадастру у Миколаївській обов`язку перевіряти факт реалізації громадянами права на безоплатне отримання земельної ділянки під час розгляду заяви (клопотання), поданих до ГУ на підставі ст.ст. 116, 1118 ЗК України. Тож ГУ під час вчинення дій з приводу яких подано позов, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Зазначила, що зміст позовних вимог, сформованих у позові, дає підстави стверджувати, що Позивач в цілому вірно визначив потребу у зверненні до суду саме із віндикаційним позовом, але при цьому БЕЗПДСТАВНО ОБТЯЖИВ ПОЗОВ позовними вимогами, заявлення яких є НЕСУМІСНЕ із вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння. Тому обрання Позивачем такого способу судового захисту як визнати незаконним та скасувати спірний Наказ №7143/0/14-18-СГ має бути розцінено судом, як обрання Позивачем неналежного, зокрема неефективного, способу захисту прав. Водночас обрання Позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Вважає ГУ неналежним відповідачем у справі, так як на час прийняття спірного наказу ГУ, Позивач взагалі не мав жодних прав відносно спірної земельної ділянки з кадастровим номером 4825480800:05:000:0197. ГУ та Позивач не були учасниками одних і тих самих правовідносин відносно одного і того ж об`єкта – земельної ділянки з кадастровим номером 4825480800:05:000:0197, що обумовлює відсутність у Позивача права визначати ГУ належним Відповідачем у справі №484/6460/25.
22.12.2025 року від представника позивача Бойченка Є.О. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому він позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на те, що порушення сталось у зв`язку з приватизацією відповідачем ОСОБА_1 двох земельних ділянок одного цільового призначення, що відбулось в межах Миколаївської області на підставі наказів, виданих одним й тим же державним органом,на який покладено державоюобов`язок здійснювати ведення Державного земельного кадастру, розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, зокрема, дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Тож державою було наділено Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області достатніми повноваженнями (правами та обов`язками), недотримання яких й призвело до порушення норм законодавства під час здійснення розпорядження (безоплатної приватизації) землями державної власності сільськогосподарського призначення.Таким чином, враховуючи, що оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.10.2018 № 7143/0/14-18-СГ, який є правовим актом індивідуальної дії органу державної влади, та яким було передано у власність відповідача ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 4825480800:05:000:0197 на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (на теперішній час територія Первомайської міської територіальної громади), видано з порушенням норм законодавства щодо передачі земельних ділянок безоплатно у власність громадян один раз по кожному виду цільового призначення та який, як зазначено в позовній заяві, порушує права та законні інтереси Первомайської міської територіальної громади, підлягає визнанню судом незаконим та скасуванню, а орган державної влади, який його видав, а саме Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, повинен брати участьу судовому процесі у статусі відповідача.
Ухвалою суду від 13.02.2026 року поновлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив та прийняти відповідь на відзив. 
Ухвалою суду від 16.02.2026 року продовжено процесуальний строк для подачі заперечень на відповідь на відзив до 10.03.2026 року.
10.03.2026 року представником відповідача ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області надано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому представник Шкапенко Н.О. зазначила, що представник Позивача залишив поза увагою те, що всі повноваження, якими наділено Головне управління, не підлягають реалізації ним одномоментно. Для того щоб кожне повноваження могло бути реалізоване, має існувати ряд законодавчо визначених обставин. Представник Позивача свідомо ігнорує той факт, що обставини, за яких реалізовується таке повноваження Головного управління, як розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, є абсолютно відмінними від тих обставин, які мають існувати для реалізації Головним управлінням такого повноваження, як здійснення державного нагляду (контролю). Таке твердження обґрунтовується тим, що реалізація обох із наведених повноважень, регулюються абсолютно різними нормативно-правовим актами: 1. розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення – це предмет правового регулювання ЗК України; 2. здійснення державного нагляду (контролю) – це предмет правового регулювання Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Наголосила, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, невизначає засад для проведення державного нагляду (контролю).Відповідь на відзив, яка подана представником Позивача не містить жодних аргументів, які доводять необхідність відступу від вже усталеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц зазначено(далі цитата): «Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника». Із вказаного слідує, що позовна вимога щодо спірного наказу Головного управління, є неефективним способом судового захисту, адже її задоволення не матиме реальних наслідків для захисту прав Позивача. Водночас не зважаючи на це, представник Позивача продовжує безпідставно стверджувати на правильності обрання способу судового захисту, який призводить до безпідставних витрат із місцевого бюджету територіальної громади, в той час як їх можна було взагалі уникнути.
Ухвалою суду від 13.03.2026 року закрито підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження. 
Представник позивача Бойченко Є.О. надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, зазначив, що позов підтримує повністю.
Від представника відповідача ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області Шкапенко Н.О. до суду надійшла заява, в якій вона зазначила, що просить розглянути справу в її відсутність, проти задоволення позову заперечує.
Відповідачу ОСОБА_1 було направлено копію позовної заяви разом з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повідомлення та документи відповідачу надсилалася за адресою його зареєстрованого місця проживання. Відповідач повідомлений про місце, день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позов не подав. 
Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Сторони, їх представники належним чином повідомлені про розгляд справи.
Сторонами, їх представниками не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог.
Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Судом встановлено, що 02.04.2025 року до Первомайської міської ради Миколаївської області надійшов запит від Первомайської окружної прокуратури, відповідно до якого було встановлено, що громадянином ОСОБА_1 отримано в межах процедури безоплатної приватизації з порушенням норм закону, які її регулюють, земельну ділянку для особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер 4825480800:05:000:0197, яка знаходиться на території Первомайської міської територіальної громади /а.с.8/. 
Перевіркою вказаної інформації встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 19.06.2017 року № 14- 8717/14-17-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, орієнтованим розміром земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. 
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13.12.2017 року № 14-15797/14-17-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, дозвіл на розроблення якого надано вище вказаним наказом та відповідачу ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4825486300:05:000:0652, яка розташована на території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, право власності на яку, відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано 06.02.2018 року, номер відомостей про речове право № 24784978 /а.с.12, 15, 17/. 
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.06.2018 року № 3619/0/14-18-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, орієнтованим розміром земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства /а.с.13/. 
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.10.2018 року № 7143/0/14-18-СГ, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, дозвіл на розроблення якого надано вище вказаним наказом від 12.06.2018 року та надано відповідачу ОСОБА_1 у власність земельну ділянку на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4825480800:05:000:0197, площею 2,0 га, право власності на яку, відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано 03.05.2019 року, номер відомостей про речове право № 31436071 /а.с.14, 16, 17/. 
Таким чином, на теперішній час відповідач ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га кожна, які він отримав в межах процедури безоплатної приватизації, що свідчить про порушення норм законодавства, яким встановлено одноразову безоплатну передачу громадянам земель по кожному виду цільового призначення. 
Щодо повноважень Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області стосовно розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, зокрема, щодо здійснення процедури безоплатної приватизації земельних ділянок у власність громадян суд зазначає наступне. 
У відповідності до Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення), а саме частини першої, другої статті 83, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. 
Відповідно до частини першої, другої статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. 
Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті (Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування, які не входять до складу адміністративно-територіальних одиниць, передає у постійне користування земельні ділянки, примусово вилучені у державну власність, а також передає у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, передає у постійне користування земельні ділянки у випадку, передбаченому абзацом другим частини другої статті 149 цього Кодексу, у власність або у користування для всіх потреб). 
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. На вказану службу, відповідно до підпункту 31 пункту 4 зазначеного Положення (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) було покладено, зокрема, повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Таким територіальним органом на території Миколаївської області, на час прийняття оскаржуваного наказу та на теперішній час є Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, яке відповідно до підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політикита продовольства України від 29.09.2016 № 333 (в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного наказу), відповідно до якого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року № 308 «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру», затверджено, зокрема, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, розпоряджалося землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. 
Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області було наділено відповідними владними повноваженням щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, зокрема, щодо здійснення процедури безоплатної приватизації земельних ділянок у власність громадян. 
Стосовно порушення норм законодавства щодо одноразової безоплатної передачі громадянам земель по кожному виду цільового призначення Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, яке призвело до незаконної передачі у приватну власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки для особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер 4825480800:05:000:0197, яка знаходиться на території Первомайської міської територіальної громади, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. 
Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 
Частиною четвертою статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення (по кожному виду використання, як зазначено в редакції на час прийняття оскаржуваного наказу). 
Згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара. 
Таким чином, отримавши відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13.12.2017 року № 14-15797/14-17-СГ у власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4825486300:05:000:0652, яка розташована на території Синюхинобрідської сільської ради, відповідач ОСОБА_1 реалізував своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара. 
У зв`язку з чим, повторне отримання відповідачем ОСОБА_1 другої земельної ділянки з таким самим цільовим призначенням та у такому ж самому розмірі, що відбулось відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.10.2018 № 7143/0/14-18-СГ, яким було передано йому у власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4825480800:05:000:0197, на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (на теперішній час територія Первомайської міської територіальної громади), відбулось з порушенням вказаних вище норм законодавства. 
Стосовно порушення прав та законних інтересів Первомайської міської територіальної громади від імені та інтересах якої діє Первомайська міська рада Миколаївської області суд зазначає наступне. 
Як вже було зазначено вище, відповідно до Земельного кодексу України в редакції, яка діяла на момент прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області оскаржуваного наказу, а саме статтей 83, 84, 122, земельні ділянки сільськогосподарського призначення поза межами населених пунктів, які не були передані в приватну власність, та на яких не розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності, належали державі, та ними розпоряджались, зокрема, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та її територіальні органи. 
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності 27.05.2021 року, до Перехідних положень Земельного кодексу України додано пункт 24, згідно з яким з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: 
а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); 
б) оборони; 
в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; 
г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 
ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; 
д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; 
е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. 
Таким чином, з передачею вказаних земель державної форми власності у комунальну власність передано органам місцевого самоврядування повноваження щодо володіння та розпорядження ними. За таких обставин з 27.05.2021 року повноваження щодо володіння та розпорядження спірною земельною ділянкою, які раніше здійснювались державою в особі, зокрема, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, віднесено до Первомайської міської територіальної громади, до складу якої у 2020 році увійшла Грушівська територіальна громада, на території якої знаходиться спірна земельна ділянка, та від імені та в інтересах якої, відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», діє Первомайська міська рада Миколаївської області. 
Так, згідно з підпунктом четвертим пункту 6-1 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади. 
Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року № 807-IX утворено, зокрема, Первомайський район (з адміністративним центром у місті Первомайськ) у складі територій Арбузинської селищної, Благодатненської сільської, Врадіївської селищної, Кам`яномостівської сільської, Кривоозерської селищної, Мигіївської сільської, Первомайської міської, Синюхинобрідської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 719-р від 12.06.2020 затверджено території територіальних громад Миколаївської області. Відповідно до вказаного розпорядження Грушівська територіальна громада увійшла до складу Первомайської міської територіальної громади, адміністративним центром якої визначено місто Первомайськ, у зв`язку з чим юридичну особу – Грушівську сільську раду припинено 15.07.2021 шляхом реорганізації, а саме шляхом приєднанням до Первомайської міської ради Миколаївської області. 
Відповідно до підпункту 9 пункту 6-1 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі сформованої територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків усіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами, з дня набуття повноважень новообраною радою. 
Таким чином, спірна земельна ділянка перебуває на території колишньої Грушівської територіальної громади, яка у 2020 році увійшла до складу Первомайської міської територіальної громади, яка є правонаступником Грушівської територіальної громади, а Первомайська міська рада Миколаївської області є правонаступником Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області відповідно. На теперішній час власник спірної земельної ділянки Первомайська міська територіальна громада в особі Первомайської міської ради Миколаївської області позбавлений права володіння майном, якого вона була позбавлена в результаті вище вказаних незаконних дій відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_1 .
Щодо способу захисту права необхідно зазначити наступне. 
Відповідно до частин першої, другої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. 
Згідно з частиною першою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до частини першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. 
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. 
Щодо визнання незаконним та скасування правового акту індивідуальної дії суд зазначає наступне. 
Порядок безоплатної передачі (приватизації) земельних ділянок громадянам встановлений статтею 118 Земельного кодексу України. Відповідно до частини дев`ятої вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. 
Верховний Суд у постанові від 12.01.2022 у справі № 687/425/20 дійшов висновку, що «передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.10.2020 у справі № 1840/3664/18). 
Закон пов`язує наявність права на безоплатне набуття у приватну власність земельних ділянок певного виду використання із земель державної та комунальної власності саме з фактом прийняття відповідного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, а не з державною реєстрацією речових прав на відповідне майно. 
Як вже зазначено вище, частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Таким чином, як вже було зазначено вище, відповідач ОСОБА_1 реалізував своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13.12.2017 року № 14-15797/14- 17-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо передачі йому у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4825486300:05:000:0652, яка розташована на території Синюхинобрідської сільської ради. У зв`язку з цим, наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.10.2018 № 7143/0/14-18-СГ, який є правовим актом індивідуальної дії органу державної влади, та яким було передано у власність відповідача ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 4825480800:05:000:0197 на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, суперечить вимогам статтей 116, 118, 121 Земельного кодексу України та підлягає скасуванню. 
Щодо витребування майна із незаконного володіння суд зазначає наступне. 
Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 
Задоволення вимог про витребування майна із незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндікаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. 
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений незаконно. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю / пункт 114 постанови ВП ВС від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, провадження 14-208 цс18). До того ж право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , у зв`язку з чим належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, оскільки відповідно до норм законодавства однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). 
Таким чином, вибуття спірної земельної ділянки з власності її власника, що відбулось поза його волею, в силу статті 387 ЦК України, наділяє Первомайську міську раду Миколаївської області, як правонаступника Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, та орган місцевого самоврядування до якого з 27.05.2021 року перейшли повноваження щодо володіння та розпорядження спірною земельною ділянкою, які раніше здійснювались державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, правом на витребування земельної ділянки з власності відповідача та недобросовісного набувача ОСОБА_1 та належним способом захисту може бути позовна вимога про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідного запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки відповідно до норм законодавства однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно. 
Відповідач свою позицію щодо невизнання позову аргументує тим, що статтею 118 Земельного кодексу України встановлено підставу для відмови у наданні дозволу для розроблення проекту з землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі невідповідністі місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. А відповідно до частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідно до частини шостої статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. До того ж відповідач вказує на відсутність у нього повноважень щодо обов`язку перевіряти факт реалізації громадянами права на безоплатне отримання земельної ділянки під час розгляду заяви (клопотання), поданих до Головного управління на підставі статтей 116, 118 Земельного кодексу України. 
Окрім цього відповідач зазначає, що оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії, а тому після своєї реалізації вичерпує свою дію, узвязку з чим позивачем обрано неефективний спосіб захисту права, а саме визнання вказаного наказу незаконим та скасування його. 
Також відповідач зазначає, що може мати в судовому процесі статус виключно третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки відповідач та позивач не перебували у жодних цивільних правовідносин щодо предмету спору та управління не має жодного інтересу у справі № 484/6460/25, який був би рівноцінним тому, який мають сторони спірних правовідносин, оскількит воно не має жодних майнових прав на спірну земельну ділянку. 
Суд з вказаною аргументацією не погоджується у зв`язку з наступним. 
Так, дійсно, відповідно до статті 118 Земельного кодексу України не встановлено обов`язок для органів державної влади та місцевого самоврядування, які здійснюють процедуру безоплатної приватизації земельних ділянок державної та комунальної форми власності перевіряти факт реалізації громадянами права на безоплатне отримання земельної ділянки під час розгляду заяви (клопотання), поданих до вказаних органів та єдиною підставою для відмови у наданні дозволу для розроблення проекту з землеустрою щодо відведення земельної ділянки встановлено невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 
Але, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Спосіб здійснення безоплатної приватизації земель внормовано не тільки статтею 118 Земельного кодексу України, а й іншими нормами, які входять до глави 19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» Розділу ІV Земельного кодексук України, дотримання яких є обов`язковим для органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють приватизацію земель, зокрема статтею 116, частиною четвертою якої встановлено передачу земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, один раз по кожному виду цільового призначення. 
До того ж порушення сталось у зв`язку з приватизацією відповідачем ОСОБА_1 двох земельних ділянок одного цільового призначення, що відбулось в межах Миколаївської області на підставі наказів, виданих одним й тим же державним органом, а саме відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївської області, на яке покладено державою, відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, а саме пункту 4, зокрема: здійснювати ведення Державного земельного кадастру, та інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством; здійсння землеустрою, у тому числі забезпечення проведення державної інвентаризації земель; здійснення державного нагляду у сфері землеустрою; здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, зокрема, дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, яке, як вже зазначено вище регулюється нормами глави 19 розділу ІV Земельного кодексу України, зокрема частиною четвертою статті 116, якою встановлено передачу земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, один раз по кожному виду цільового призначення. 
Таким чином, державою було наділено Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області достатніми повноваженнями (правами та обов`язками), не дотримання яких й призвело до порушення норм законодавства під час здійснення розпорядження (безоплатної приватизації) землями державної власності сільськогосподарського призначення. 
Стосовно того, що оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії, а тому після своєї реалізації вичерпує свою дію, у зв`язку з чим, позивачем обрано неефективний спосіб захисту права, а саме визнання вказаного наказу незаконим та скасування його, необхідно зазначити, що частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. 
Частиною першою статті 393 Цивільного кодексу України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. 
Частино першою статті 155 Земельного кодексу України встанолено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. 
Таким чином, враховуючи, що оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.10.2018 № 7143/0/14-18-СГ, який є правовим актом індивідуальної дії органу державної влади, та яким було передано у власність відповідача ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 4825480800:05:000:0197 на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (на теперішній час територія Первомайської міської територіальної громади), видано з порушенням норм законодавства щодо передачі земельних ділянок безоплатно у власність громадян один раз по кожному виду цільового призначення та який, як зазначено в позовній заяві, порушує права та законні інтереси Первомайської міської територіальної громади, підлягає визнанню судом незаконним та скасуванню, а орган державної влади, який його видав, а саме Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, повинен брати участьу судовому процесі у статусі відповідача.
Суд зазначає, що поодинока практика Великої Палати Верховного Суду з приводу посилання на неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу державної влади, яке виконано на час звернення з позовом до суду, враховуючи частину 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, не є обов`язковими, а лише повинні враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права, завідомо не свідчить про неефективність обраного способу захисту, а визначається окремо в кожному конкретному випадку.
В межах наданої справи суд приходить до висновку про те, що ефективним способом захисту права є визнання незаконним та скасування вказаного вище наказу, оскільки це встановлено нормами чинного законодавства, а саме, зокрема, частиною 2 статті 16, частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України. 
До того ж рішення уповноваженого органу державної влади щодо розпорядження землею на той час державної власності є зовнішнім вираженням законодавчо обумовленої управлінської діяльності та владної волі суб`єкта владних повноважень, який в інтересах, на той час держави як власника землі, здійснював правомочність щодо розпорядження нею. 
Порушення закону випливає саме з рішення органу державної влади і юридична оцінка повинна надаватись у першу чергу рішенню. Невизнання незаконним та не скасування вищезазначеного рішення (наказу), яке є підставою (юридичним фактом) виникнення цивільних прав, зокрема набуття права власності на спірну земельну ділянку, є прямим ігноруванням норм закону. 
Щодо витребування у ОСОБА_1 у комунальну власність Первомайської міської територіальної громади в особі Первомайської міської ради Миколаївської області спірної земельної ділянки, то відповідач ОСОБА_1 реалізував своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13.12.2017 року № 14-15797/14-17-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо передачі йому у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4825486300:05:000:0652, яка розташована на території Синюхинобрідської сільської ради. 
У зв`язку з цим, передача у власність відповідача ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 4825480800:05:000:0197 на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (на теперішній час територія Первомайської міської територіальної громади), яка відбулась в подальшому відповідно до оскаржуваного наказу, суперечить вимогам статтей 116, 118, 121 Земельного кодексу України щодо передачі земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, яка провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. 
В такому випадку належним способом захисту може бути позовна вимога про витребування нерухомого майна, оскільки задоволення такої вимоги, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідного запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За таких обставин судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею по 2,00 га кожна, які він отримав в межах процедури безоплатної приватизації, що свідчить про порушення норм законодавства, яким встановлено одноразову безоплатну передачу громадянам земель по кожному виду цільового призначення, тож позов про визнання наказу, завдяки якому це відбулося, незаконним, його скасування та витребування з власності ОСОБА_1 земельної ділянки на користь держави підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню, тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 6 056 грн., тож слід стягнути по 3 028 грн. з кожного відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141, 142, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Первомайської міської ради Миколаївської області до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та  ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу щодо відведення земельної ділянки у власність, ціна позову 154 505 грн. 26 к., - задовольнити повністю.
Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.10.2018 року № 7143/0/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер 4825480800:05:000:0197, що розташована на території Первомайської міської територіальної громади. 
Витребувати у ОСОБА_1 у комунальну власність Первомайської міської територіальної громади в особі Первомайської міської ради Миколаївської області земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0 га, кадастровий номер 4825480800:05:000:0197, що розташована на території Первомайської міської територіальної громади. 
Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, код ЄДРПОУ 39825404, на користь Первомайської міської ради Миколаївської області, код ЄДРПОУ 35926170, судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Первомайської міської ради Миколаївської області, код ЄДРПОУ 35926170, судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторони:
Позивач: Первомайська міська рада Миколаївської області, код ЄДРПОУ 35926170, адреса: вул. М. Грушевського, 3, м. Первомайськ Миколаївської області, 55213.
Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, кодЄДРПОУ 39825404, адреса: пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54004.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 . 
Повний текст судового рішення виготовлено 15 травня 2025 року.

СУДДЯ: