Унікальний номер справи 369/2369/25
Номер апеляційного провадження 33/824/1614/2026
Суддя суду першої інстанції В. В. Лисенко
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

26 березня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року про притягнення 

ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
РНОКПП НОМЕР_1 , 
громадянина України, 
адреса місця проживання: 

АДРЕСА_1 

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2. ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

у с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.ч.1,2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави.
Стягнуто з  ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605, 60 грн. 
Не погоджуючись з постановою судді, потерпілою ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова судді суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, судове рішення винесено з недоведеністю обставин, прийняте з істотним порушенням норм матеріального права.
Зауважує, що обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є вчинення діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру.
Кваліфікуючи правопрушення за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд не звернув увагу на письмові пояснення дитини, складені одразу після події в присутності поліцейських. Ці письмові пояснення прямо заперечують факт фізичного насильства з боку ОСОБА_2 проти дитини, однак суд не врахував їх за відсутності жодного мотива.
Звертає увагу суду на ту обставину, що подальше існування постанови з неправдивими фактами фізичного насильства стосовно дитини суперечить змісту закону та найкращим інтересам дитини, закріпленим у ст. 3 Конівенції прав дитини, оскільки фіксує недостовірну чутливу для дитини інформацію про історію її життя, що може призвести до психологічної травми. 
Оскільки правова кваліфікація правопорушень виходить за межі фактично доведених обставин, що суперечить правилам застосування норм матеріального права, вважає, що висновки судді суду першої інстанції про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності грунтуються на припущеннях. 
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з викладених підстав.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАПпровадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положеньст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень КУпАПобов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 ст. 173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений. 
Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Частина 3 даної статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства врегульованіЗаконом України «Про запобігання та протидію домашнього насильства»
Визначення поняття домашнього насильства також надано і у Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) відповідно до положень якої «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченогост. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характер) (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 659260 від06 лютого 2025 року, ОСОБА_2 06.02.2026 о 21:40 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: умисні дії які полягали в образах, штовханнях та ударами в обличчя. В результаті чого була заподіяна шкода фізичному та психологічному здоров`ю.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 659260 від06 лютого 2025 року, ОСОБА_2 06.02.2025 року близько 21 години 40 хвилин за адресою:  АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї онучки ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: умисні дії які полягали в образах, штовханнях та ударах в обличчя. В результаті чого була заподіяна шкода фізичному та психологічному здоров`ю.
На обґрунтування вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч. 2 ст.173-2 КУпАП матеріали справи містять: протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення від ОСОБА_1 від 12 липня 1983 року; пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 06.02.2025; рапорт інспектора взводу № 1 роти № 1 БПП а с. Чайки Старшого лейтенанта поліції В. Стадника; терміновий заборонний припис. 
У поясненнях від 06 лютого 2025 року ОСОБА_1 вказувала, що 06.02.2025 її батько ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в квартирі по АДРЕСА_2 вчинив стосовно неї, її неповнолітньої доньки та її матері психологічне та фsзичне насильство, а саме, висловлювався грубо нецензурною лайкою та наносив удари руками та ногами їй по обличчю, рукам, ногам та тулубу. Також подібні дії затсосував стосовно її матері, ОСОБА_5 . Стосовно доньки, батько ображав її нецензурною лайкою, (без застосування фізичного насильства). Є побоювання за життя та здоровя її сімї (доньки та матері), оскільки батько систематично вживає спиртні напої та все частіше проявляє агресію. Просить вжити заходи реагування, притягнути до відповідальності.
Згідно з письмовими поясненнями від 06.02.2026 ОСОБА_3 , вказувала, що 06.02.2025 її дідусь, ОСОБА_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Бачила як він наносить удари її мамі та бабусі - ОСОБА_5 . Має побоювання перебувати спільно з ОСОБА_2 в одній квартирі, оскільки він веде себе неадекватно, ображає її. 
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснювала, що мала конфлікт із батьком, однак щодо її доньки та своєї онуки ОСОБА_1 ніяких фізичних дій не вчиняв.
Отже, проаналізувавши письмові пояснення потерпілих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , слід дійти висновку, що між ними та ОСОБА_2 мав місце конфлікт, який розпочався з певних побутових причин.
Апеляційний суд зауважує, що обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 659260 від 06 лютого 2025 року, який складено відносно ОСОБА_2 , а саме «вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: умисні дії які полягали в образах, штовханнях та ударами в обличчя. В результаті чого була заподіяна шкода фізичному та психологічному здоров`ю», дозволяють зробити висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому зазначено про характер вчиненого психологічного та фізичного насильсьва відносно ОСОБА_1 , а також завдану внаслідок цього шкоди її фізичному та психічному здоров`ю.
Разом з тим, апеляційний суд, вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 659260 від06 лютого 2025 року обставини вчинення  ОСОБА_2 адміністративного правопорушення не в повній мірі знайшли своє підтвердження. Адже, невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного чи психологічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Так, пояснення  ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 спростовують факт вчинення ОСОБА_2 фізичного насильства стосовно ОСОБА_3 , отже слід дійти висновку, що матеріалами справи не підтверджено вчинення ОСОБА_2 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи.
Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП, а тому дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 .
Однак вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, матеріаліми справи доведена лише частково, адже, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення фізичного насильства в розумінні вимог ч.2  ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді підлягає скасуванню в частині встановлення обставин щодо вчинення ОСОБА_2 відносно онуки - ОСОБА_6 домашнього насильства фізичного характеру, а саме: умисні дії які полягали в штовханнях та ударах по обличчю, відповідно провадження у справі в цій частині необхідно закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. В іншій частині постанова підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 подану у власних інстересах та інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2025 задовольнити частково.
Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року в частині встановлення обставин щодо вчинення ОСОБА_2 відносно онуки - ОСОБА_7 домашнього насильства фізичного характеру, а саме: умисні дії які полягали в штовханнях та ударах по обличчю (протокол серія ВАБ № 659215) скасувати, провадження у справі в цій частині закрити за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173 -2 КУпАП.
В іншій частині постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач