Справа № 522/10160/23
Провадження №2/522/3466/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про виділ у користування житлової кімнати, визнання права на оплату, заборону використання приміщення, -
ВСТАНОВИВ:
До суду 25.05.2023 року надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділ у користування житлової кімнати, визнання право на оплату, заборону використання приміщення.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він, позивач, набув право спільної часткової власності на 3/5 частини п`ятикімнатної квартири АДРЕСА_1 разом з відповідачкою ОСОБА_2 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 ) та його, позивача, колишньою дружиною ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 26.05.1993 року за реєстраційним №10-602. Після смерті ОСОБА_8 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняли мати померлої ОСОБА_6 та син померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час звернення до суду 19/100 частини квартири належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. за номером в реєстрі №133, 21/100 частини - ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. за номером в реєстрі №136. 
Позивач стверджує, що в квітні 2023 року направляв співвласникам квартири письмову пропозицію про укладення нотаріального договору щодо визначення порядку користування квартирою відповідно до належних кожному частин, проте згоди не отримав, вирішити спір мирним шляхом сторони не можуть. Оскільки позивач не має можливості в повній мірі користуватись своїм майном, він вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Позивач з урахуванням зміни позовних вимог з посиланням на Висновок експерта Скибінської Т.М. №06/2023 від 31.03.2023 року будівельно-технічного експертного дослідження, виготовленого ПП «Одеський науково дослідний центр експертних досліджень ім. Скибинського С.С.», просить суд:
- Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: виділити ОСОБА_1 у користування: житлову кімнату під №3 площею 19,5 кв.м; туалет під № 7 – пощею 2,2 кв.м; ванну під № 8- площею 1,3 кв.м., а в користування співвласників: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 виділити наступні приміщення: житлова під №2 – площею 12,3 кв. м, житлова під №10 – площею 18,0 кв.м, житлова під №1-площею 31,3 кв. м, кімната під АДРЕСА_2 - площею 20,7 кв. м., №5- ванна, туалет -площею 4,9 кв. м., балкон - площею 0,9 кв. м., балкон/лоджія - площею 1,5 кв.м; нежитлові приміщення: коридор під №1 площею -11,8 кв.м; кухню під №4 площею -12,6 кв.м; коридор під №6 площею - 4,8 кв.м; коридор під №9 площею – 13,0 кв.м. залишити у загальному користуванні співвласників квартири АДРЕСА_1 .
- Визнати за ним, ОСОБА_1 , право на оплату спожитих ним житлових та комунальних послуг, виходячи із загальної площі всіх приміщень 31,5 кв.м, що виділяються йому у особисте користування та залишаються у спільному користуванні з іншими співвласниками, з правом укладання індивідуальних договорів з відкриттям особових рахунків. 
- Заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 використовувати приміщення пл.12,6 кв.м в якості житлової кімнати шляхом відновлення функціонального призначення цього приміщення в якості кухні. 
Ухвалою суду від 30.05.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 
Протокольною ухвалою суду від 06.09.2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи орган опіки і піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. 
13 лютого 2024 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просила визначити порядок користування квартирою, яка була прийнята в судовому засідання.
09 вересня 2024 року та 03 жовтня 2024 року до суду надійшла заява про зміну предмета позову.
Ухвалою суду від 22.09.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Мала А.М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві, та наданими поясненнями в судовому засіданні. 
Представники відповідача ОСОБА_5 , відповідачки ОСОБА_2 , яка є представником своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адвокат Бардук В.І. та адвокат Бондаровський С.І. позов не визнали, в судовому засіданні зазначили, що провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.
Інші учасники, зокрема відповідачі та представник третьої особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою проживання (реєстрації) відповідачів, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань, заперечень чи відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступних висновків. 
Судом встановлено, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №323867575, сформованою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М. 23.02.2023, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 154,8 кв.м, житлову – 101,8 кв.м., та складається з п`яти кімнат (приміщення 2, 3, 10, 11, 12), номер запису: 378 в книзі: 715пр-98. 
Згідно з технічним паспортом, виготовленого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 19.05.1993 року, квартира АДРЕСА_1 , складається з наступних приміщень: №1 житлова площею 11,8 кв.м, №2 – житлова - площею 12,3 кв.м, №3- площею 19,5 кв.м., №4 - площею 12,6 кв.м., №5 - ванна, туалет - площею 4,9 кв. м., № 6 площею- 4,8 кв.м, №7- площею 2,2 кв.м, №8 -площею 1,3 кв.м., №9 площею – 13,0 кв.м., №10 – житлова, площею 18,0 кв.м, №11—житлова, площею 31,3 кв.м, № 12 - площею 20,7 кв.м., балкон, площею 0,9 кв.м., балкон/лоджія, площею 1,5 кв.м.
Із свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 26.05.1993 року згідно з розпорядженням від 26.05.1993 року №5801, зареєстрованого у реєстрову книгу за №10-602, вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 є власниками 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 у рівних частках. 
Право власності на 3/5 частини квартири було зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 28.05.1993 року, в реєстрову книгу 21пр за реєстровим №378, стр.116. 
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №323867575, вбачається, що:
- право власності на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав 23.06.2005 року.; 
- право власності на 19/100 частин зареєстровано за позивачем за ОСОБА_4 на підставі договору дарування (реєстровий № 136), посвідченого 04.02.2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А.,
- право власності на 21/100 частин зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування (реєстровий № 133), посвідченого 04.02.2010 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А.  
З технічного паспорту на квартиру, виготовленого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 29.05.1994 року (а.с.43-44, том 1) вбачається, що 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 належало ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Одеською товарною біржою 22.06.1993 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області 10.05.2018 року (актовий запис №4999).
Із спадкової справи №24/2018, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявами про прийняття спадщини звернулися відповідачі ОСОБА_2 , як донька померлої, ОСОБА_5 , як син померлої, ОСОБА_6 , як мати померлої. 
ОСОБА_8 за життя, 08.10.2007 року, склала заповіт, яким на випадок її смерті зробила розпорядження на усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося й заповідала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до стаття 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.  Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.  Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що до складу спадщини увійшли права на частину квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_8 за її життя, й до спадкоємців, що прийняли спадщину, перейшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
Згідно з ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 
Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
З огляду на те, що сторони не досягли згоди щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 не має можливості в повній мірі користуватись своїм майном, позивачем був наданий Висновок експерта Скибінської Т.М. №06/2023 від 31.03.2023 року будівельно-технічного експертного дослідження, виготовленого ПП «Одеський науково дослідний центр експертних досліджень ім. Скибинського С.С.».
Виходячи з проведеного дослідження даних, зазначених в наданих замовником документах та результатів проведеного візуального огляду спірної квартири, порівнюючи об`ємно-планувальне рішення квартири, з вимогами нормативно-правових та нормативно-технічних актів, експерт прийшов до висновку про те, що встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 для ОСОБА_1 , у відповідності до його ідеальної частки, а саме - 1/5 частини, технічно не надається можливим.
Виходячи з вищенаведеного, експерт запропонувала шість технічно можливих варіантів порядку користування приміщеннями спірної квартири, для ОСОБА_1 , з відступом від його ідеальної частки.
По четвертому запропонованому варіанті порядку користування в окреме користування ОСОБА_1 , який просить позивач в своєму позові, експерт пропонує виділити наступні приміщення: приміщення № 3 – житлову кімнату пл.19,5 кв.м; приміщення № 7 – туалет пл.2,2 кв.м; приміщення № 8 – ванна пл.1,3 кв.м., що є максимально приближеним до ідеально належної йому частки, оскільки перевищення у площі є незначним та складає лише 0,5 кв.м. Експертом запропоновано залишити в спільному користуванні всіх співвласників квартири наступні приміщення: приміщення № 1 – коридор пл.11,8 кв.м; приміщення № 4 – кухня пл.12,6 кв.м; приміщення № 6 – коридор пл.4,8 кв.м; приміщення № 9 – коридор пл.13,0 кв.м. 
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачі та їх представники не визначили ні одного прийнятного з шести варіантів встановлення порядку користування спірною квартирою, запропонованих експертом, й не надали свого жодного можливого варіанту порядку користування квартирою АДРЕСА_1 . 
Ідеальна частка ОСОБА_1 не може бути виділена в спірній квартирі, у зв`язку з чим судом може бути прийнятий один з варіантів встановлення порядку користування спірною квартирою, запропонований експертом, а саме четвертий варіант експертизи, при якому у окреме користування ОСОБА_1 виділяється приміщення у користування: житлову кімнату під №3 площею 19,5 кв.м; туалет під № 7 – площею 2,2 кв.м; ванну під № 8 – площею 1,3 кв.м., а в користування інших співвласників виділити наступні приміщення: житлова під №2 – площею 12,3 кв. м, житлова під №10 – площею 18,0 кв.м, житлова під №1-площею 31,3 кв. м, кімната під № 12 - площею 20,7 кв. м., №5- ванна, туалет - площею 4,9 кв. м., балкон - площею 0,9 кв. м., балкон/лоджія - площею 1,5 кв. м. Нежитлові приміщення: коридор під №1 площею -11,8 кв.м; кухню під №4 площею -12,6 кв.м; коридор під №6 площею - 4,8 кв.м; коридор під №9 площею – 13,0 кв.м. залишити у загальному користуванні співвласників квартири. 
Згідно правової позиції з постанови Верховного Суду України у справі № 6-1500цс15 від 17.02.2016р. «Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібні за змістом висновки містяться в постанові Верховного Суду від 6.02.2023р. у справі № 607/22941/21., у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21).
За таких обставин та проаналізувавши і оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення порядку користування квартирою підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог визнати за позивачем право на оплату спожитих ним житлових та комунальних послуг, виходячи із загальної площі всіх приміщень 31,5 кв.м, що виділяються йому у особисте користування та залишаються у спільному користуванні з іншими співвласниками, з правом укладання індивідуальних договорів з відкриттям особових рахунків, то суд дійшов висновку про їх передчасність та недоведеність, оскільки суду не надано доказів стосовно фактичного утримання приміщень квартири АДРЕСА_1 , надання співвласникам спірної квартири окремих видів житлово-комунальних послуг та їх сплати за відповідними особовими рахунками. 
При цьому, суд дійшов до переконання про те, що відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників на оплату житлово-комунальних послуг: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, вивезення побутових відходів та послуги на утримання будинків та споруд та прибудинкової території, можливе лише після виділення часток кожного із співвласників в натурі, та встановлення окремих обчислювальних приладів щодо окремих видів житлово-комунальних послуг. 
Також, суд також звертає увагу на те, що комунальні послуги, які надаються позивачу і відповідачам, як споживачам комунальних послуг, здійснюється суб`єктами господарювання, які позивачем до участі у справі не залучались. За таких обставин позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Щодо позовних вимог позивача заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 використовувати приміщення пл.12,6 кв.м. в якості житлової кімнати шляхом відновлення функціонального призначення цього приміщення в якості кухні, суд дійшов наступних висновків. 
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Позивач стверджує, що експертом встановлено, що житлова кімната пл.18,0 кв.м. використовується як кухня, у приміщенні пл.12,6 кв.м., яке використовується як житлова кімната, проходить газова труба, хоча державні будівельні норми не допускають кріплення приладів і трубопроводів безпосередньо до міжквартирних стін і перегородок, які огороджують житлові кімнати. 
Разом з тим, суд виходить з того, що на вирішення експертного дослідження ставилися питання надання варіантів порядку користування приміщеннями квартирою АДРЕСА_1 , а наявність/відсутність технічного переобладнання приміщень, як то в житлових приміщеннях, чи підсобних приміщеннях не були предметом дослідження й відсутні у висновку експерта.
Крім того, позивачем не надано суду жодного належного доказу щодо можливого перепланування кімнат й що відповідачі використовують приміщенням №4 площею 12,6 кв.м. як житлове приміщенням, що потребує відновлення функціонального призначення цього приміщення в якості кухні. 
При цьому позивач не навів суду норми матеріального права, які б передбачали належний спосіб захисту його законних прав та інтересів шляхом заборони відповідачам використовувати відповідні приміщення в квартирі шляхом відновлення їх функціонального призначення. Відтак - позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 3220,80 грн., що пропорційно розміру задоволених вимог складає 1073,00 гривень
Вартість сплаченого позивачем експертного дослідження становить 7 000 грн., оплата позивачем вартості наданої правової допомоги складає 7 000 грн. 
Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 15 073,00 (1073,00  + 7000 +7000) гривень. 
За таких обставин, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 13, 77-82, 89, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про виділ у користування житлової кімнати, визнання права на оплату, заборону використання приміщення - задовольнити частково.
Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_1 : житлову кімнату під №3 площею 19,5 кв.м; туалет під № 7 – площею 2,2 кв.м; ванну під № 8- площею1,3 кв.м.; в користування іншим власникам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 виділити наступні приміщення: житлова під №2 – площею 12,3 кв. м, житлова під №10 – площею 18,0 кв.м, житлова під №1-площею 31,3 кв. м, кімната під АДРЕСА_2 - площею 20,7 кв. м., №5 - ванна, туалет - площею 4,9 кв. м., балкон - площею 0,9 кв. м., балкон/лоджія - площею 1,5 кв. м. Нежитлові приміщення: коридор під №1 площею -11,8 кв.м; кухню під №4 площею -12,6 кв.м; коридор під №6 площею - 4,8 кв.м; коридор під №9 площею – 13,0 кв.м. залишити у загальному користуванні співвласників квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), яка є представником неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (адреса: АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ), судові витрати у розмірі 15 073,00 гривень. 
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений та підписаний 12 травня 2026 року.

Суддя: